Справа № 160/2902/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 лютого 2023 року Справа 160/2902/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Царікова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування акту, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
15.02.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Акт службового розслідування, проведений інженером інформаційно-телекомунікаційного вузла зв`язку старшим лейтенантом ОСОБА_2 , та затверджений командиром Військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_3 , на підставі якого винесений наказ №3779 від 24.10.2022 «Про результати службового розслідування» стосовно старшого солдата резерву 16 запасної роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 №3779 від 24.10.2022 «Про результати службового розслідування» стосовно старшого солдата резерву 16 запасної роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) негайно нарахувати та виплатити старшому солдату резерву 16 запасної роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 : грошове забезпечення з 11.10.2022 по 13.10.2022 включно, премію за жовтень 2022 року в розмірі 100 відсотків, додаткову винагороду за жовтень 2022.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вивчивши подані позовні матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з порушенням вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 КАС України, і підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

За приписами ч. 6 ст. 161 КАС України, якими встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Статтею 122 КАС України визначено строки звернення до суду із адміністративним позовом.

Частинами 1, 2 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.01.2020 у справі №420/2045/19 та від 06.03.2019 у справі № 805/1985/18-а.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі №809/1087/17, від 22.11.2018 у справі №815/91/18, від 26.02.2020 у справі №826/14417/18.

Зі змісту прохальної частини позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 оскаржує акт службового розслідування, на підставі якого винесений наказ №3779 від 24.10.2022 «Про результати службового розслідування» та відповідно наказ командира військової частини НОМЕР_2 №3779 від 24.10.2022 «Про результати службового розслідування» стосовно старшого солдата резерву 16 запасної роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , однак, означену позовну заяву подано до суду лише 06.02.2023, згідно відмітки відділення АТ "Укрпошта" на поштовому конверті.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій зазначив наступне. Згідно Акту службового розслідування, затвердженого командиром Військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_4 , старшим солдатом ОСОБА_1 11.10.2022 було самовільно, без зброї, залишено територію військової частини. На підставі проведеного службового розслідування командиром Військової частини НОМЕР_2 винесено наказ №3779 від 24.10.2022, з яким позивач не погодився. В означеній заяві позивач не заперечує, що ним пропущений місячний строк на звернення до адміністративного суду з вищезазначеним позовом. Проте, вважає, що вказаний строк пропущено з поважних причин запровадження на території України правового режиму воєнного стану з 24.02.2022. Позивач зазначає, що в такий період підрозділи Збройних Сил України знаходяться в підвищеній готовності до здійснення будь-якого завдання, виконання заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного та надзвичайного стану, забезпечення захисту цивільного населення, та в цілому оборони України, її незалежності та територіальної цілісності. З огляду на викладене, позивач наголошує, що на вирішення спірних питань, пов`язаних з проходженням служби, у військовослужбовців в умовах воєнного стану залишається не багато часу. Відтак, для належного захисту своїх прав, в цей невеликий вільний проміжок часу позивачу необхідно було знайти фахівця, який надасть професійну правничу допомогу. Також, позивач зазначає, що складання позову, клопотань, оформлення письмових доказів, направлення готових документів до суду в країні, де діє режим воєнного стану не є швидким, оскільки наявні щоденна повітряна тривога, відсутність електрозабезпечення, неможливість своєчасного використання транспорту, періодичні зміни графіку роботи поштових відділень. Крім того, позивач посилається на Рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану та постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22, що протягом дії воєнного стану суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду. З огляду на викладене, позивач просить суд поновити йому строк звернення до адміністративного суду та прийняти позовну заяву до розгляду.

Однак, вказані причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом не можуть бути визнані поважними, виходячи з такого.

Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини.

Законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс встановлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом особи на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

З огляду на вищевикладене, поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2020 у справі №340/1225/20.

Отже, поновленню підлягають лише пропущені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Разом з тим, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 у справі Перетяка та Шереметьєв проти України).

Суд вважає за необхідне вказати, що законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.

У кожному конкретному випадку суд досліджує обставини, зазначені позивачем, у їх сукупності із наданими доказами на підтвердження.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 06.03.2019 (справа №805/1985/18-а), від 04.09.2019 (справа №826/14779/15).

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, позивач посилається на те, що введення на території України правового режиму воєнного стану спричинило перешкоди позивачеві у вчасному зверненні до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Натомість, наведені обставини не можна вважати поважними та такими, що перешкоджали б позивачу своєчасному зверненню до суду за захистом свого порушеного права.

Вказані висновки викладенні у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22.

Також, суд зазначає, що відповідно до положень статей 12-2 та 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Дніпропетровський окружний адміністративний суд не припиняв, не призупиняв своєї діяльності та продовжував здійснювати правосуддя протягом всього періоду запровадження в країні воєнного стану.

Доводи позивача про тривалий пошук відповідного фахівця, який надає професійну правничу допомогу, а також про перешкоди, спричинені повітряною тривогою, відсутністю електрозабезпечення, неможливістю своєчасного використання транспорту, періодичних змін графіку роботи поштових відділень, що зумовили несвоєчасність звернення до суду, не доведені належними доказами та не можуть бути враховані, з огляду на ту обставину, що позовна заява та документи, долучені до позовної заяви, подані та підписані самим позивачем, а не його представником - фахівцем, який надає професійну правничу допомогу.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду з адміністративним позовом.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд звертає увагу, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, а саме, не залежать від волевиявлення особи, яка звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Вирішуючи питання поважності пропуску строку звернення суд зазначає, що позивачем не обґрунтовано та не підтверджено жодним доказом поважності причин пропуску строку звернення до суду із даною позовною заявою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про поновлення строку звернення до суду не містить належних доказів на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення позивача до суду, позивачем не доведено пропуск звернення до суду з поважних причин, тому, така заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим ст.ст. 160, 161 КАС України, у зв`язку із чим, суд вважає за необхідне дану позовну заяву залишити без руху із наданням строку для усунення недоліків, про що суд повідомляє позивача.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 160, 161, 169, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування акту, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, залишити без руху.

Позивач має усунути недоліки позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку та доказів на їх підтвердження щодо існування дійсних, істотних обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачеві звернутися до суду із означеною позовною заявою.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Царікова