Справа № 480/8971/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 р. Справа № 480/8971/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ломоновської Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача адвоката Коваленко Олександра Івановича на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.06.2022, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Діска, м. Суми, повний текст складено 13.06.22 року по справі № 480/8971/21

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі в поліції,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, в якій, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд першої інстанції:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 23.07.2021 № 484 "Про застосування до працівників УПП в Сумській області ДПП дисциплінарних стягнень" в частині застосування до інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Сумській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 19.08.2021 № 873 о/с по особовому складу про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції по управлінню патрульної поліції в Сумській області.

- поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №2 роти №1 батальйону на службі в поліції по управлінню патрульної поліції в Сумській області;

- стягнути понесені судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він проходив службу в поліції - інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Сумській області Департаменту патрульної поліції. 14.05.2021 Департаментом патрульної поліції видано наказ №1059 від 14.05.2021 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції. За результатами службового розслідування видано наказ №484 від 23.07.2021 «Про застосування до працівників Управління патрульної поліції в Сумській області ДПП дисциплінарних стягнень». Наказом відповідача №873о/с від 19.08.2021 ОСОБА_1 на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції по управлінню патрульної поліції в Сумській області. Позивач вважає, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами обґрунтованості застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.06.2022 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі в поліції відмовлено.

Представник позивача адвокат Коваленко Олександр Іванович не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.06.2022 по справі №480/8971/21, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Просив стягнути з відповідача понесені судові витрати у сумі 6000 грн. - витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає, що судом першої інстанції прийнято рішення внаслідок невідповідності висновків, викладених у рішенні суду інстанції, обставинам справи та недоведеності обставин, що мають значення для справи з порушенням вимоги ст. 242 КАС України, ст. 12-13, ч. 3-5 ст. 19 Дисциплінарного статуту, ч.4 розділу 5 Наказу МВС України від 07.11.2018 №893. Стосовно порушення вимог п.2.5 та п.2.9 Правил Дорожнього руху зазначає наступне. Надає обґрунтування щодо порушення вимог п.2.5 та п.2.9 Правил Дорожнього руху. Зазначає, що ключовим є те, що вимога пройти медичний огляд може бути направлена лише водію транспортного засобу, тому і суб`єктом правопорушення є водій. Саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння і було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КЗпП України. Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 05.07.2021, в мотивувальній частині вказано, що в судового засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та вказав, що не керував ТЗ, а перебував на пасажирському сидінні. Суд виходив з того, що з наданих відеозаписів не зафіксовано, що ОСОБА_1 керував ТЗ, з відео вбачаться, що ОСОБА_1 перебував на задньому сидінні автомобіля. На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України. Крім того, надає обґрунтування щодо перебування поза службою в автомобілі з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що супроводжувалося закриттям дверей з метою уникнення відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Надає обґрунтування стосовно того,що в автомобілі перебувало 2-є осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які навмисно зачинилися в ньому зачинилися. Зазначає, що надані відео файли підлягали монтажу, оскільки містять «обрізану» інформацію, що практично унеможливлює встановити події, що відбувалися. Надає пояснення щодо не дотримання норм ділового мовлений (нецензурна лексика) під час спілкування з особою вище по званню, що свідчить про неповагу останнього. Вказує, що під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 заперечив, що позивач звертався до нього з нецензурними словами. Також надає обґрунтування щодо посилання відповідача на зухвалу поведінку позивача. Вказує доводи щодо перешкоджання виконанню службових обов`язків працівникам поліції. Зазначає, що пояснення деяких працівників поліції протирічять поясненням іншим працівникам поліції та відео матеріалам, в частині того, що ОСОБА_1 чинив опір працівникам поліції. Вказує обґрунтування щодо порушення порядку службового розслідування і як наслідок прийняття незаконного наказу про звільнення. Вважає, що службове розслідування проведено з грубим порушенням порядку, що є наслідком незаконного прийняття рішення про звільнення, а саме: 1) порушено вимогу про визначення ступені вини кожної з осіб, відносно яких проводилася розслідування; 2) щодо необхідності встановлення встановлення обставин, що пом`якшують ступінь і характер відповідальності поліцейського; 3) щодо встановлення відомостей, які характеризують поліцейського. Вважає, що судом першої інстанції під час прийняття рішення не враховано істотне порушення порядку проведення службового розслідування, що є наслідком прийняття необґрунтованого висновку службового розслідування.

Департаментом патрульної поліції було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому категорично не погоджуючись з вимогами позивача, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими, вважаючи при цьому рішення суду першої інстанції таким, що прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з відповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, просив залишити без змін рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.06.2022 в справі №480/8971/21, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім того, Департаментом патрульної поліції надавалися додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу, в яких останній обґрунтовував свою позицію у даній справі та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Учасники справи (представник позивача та відповідача) про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач з 2007 року перебував на службі в Управлінні МВС України в Сумській області, в подальшому в ГУНП в Сумській області, а з 08.02.2019 - на посаді інспектора взводу № 2 роти №1 батальйону УПП в Сумській області.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 23.07.2021 №484 о/с «Про застосування до працівників УПП в Сумській області ДПП дисциплінарних стягнень» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 6, 11, 13 частини 3 статті 1 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України», статті 64 Закону каїни «Про Національну поліцію», пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 Закону України «Про Дисциплінарний статут національної поліції України», до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 19.08.2021 № 873 о/с позивача з 19.08.2021 було звільнено зі служби в поліції відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію».

Позивач, вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню наказ Департаменту патрульної поліції від 23.07.2021 № 484 "Про застосування до працівників УПП в Сумській області ДПП дисциплінарних стягнень" в частині застосування до інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Сумській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, а також наказ Департаменту патрульної поліції від 19.08.2021 № 873 о/с по особовому складу про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції по управлінню патрульної поліції в Сумській області, звернувся до суду першої інстанції із позовною заявою.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі по тексту - Закон №580-VIII).

Частиною 1 ст.8 Закону №580-VIII визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Крім того, згідно п.п.1,2 п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Частиною та другою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі по тексту - Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Згідно з ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Як вбачається з матеріалів даної справи, службове розслідування відносно позивача було призначено наказом №1059 від 14.05.2021 за фактом складання відносно інспектора взводу № 2 роти №1 батальйону УПП в Сумській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №133902 від 14.05.2021, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 130 КУпАП (том 1, а.с. 99).

Позивача було повідомлено під підпис про початок відносно нього службового розслідування, що підтверджується розпискою останнього про ознайомлення зі змістом вказаного вище наказу.

Зі змісту висновку службового розслідування та наказу про застосування дисциплінарного стягнення відносно позивача вбачається, що в діях позивача встановлені порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону №580-VIII, пунктів 1,2,6, 11, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, статті 64 Закону № 580-VIII, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, а також вчинення дій, що підривають авторитет поліції, у зв`язку з тим, що 13.05.2021 позивач разом з іншим співробітником поліції ОСОБА_5 , перебуваючи поза службою, після зупинки автомобіля Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_1 працівниками поліції, перебуваючи в автомобілі з явними ознаками алкогольного сп`яніння навмисно зачинилися в ньому з метою уникнення відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, в подальшому, під час спілкування з працівниками поліції поводилися зухвало, не виявляли повагу, не дотримувались норм ділового мовлення, перешкоджали виконанню службових обов`язків працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, чим вчинено дисциплінарний проступок, що виразився у дискредитації діяльності поліції, вчиненні дій, що підривають довіру та авторитет до органів поліції в очах громадськості.

У ході службового розслідування було встановлено, що 13.05.2021 о 20 год.45 хв. надійшло повідомлення зі спеціальної телефонної лінії «102» про порушення правил дорожнього руху, зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Сумській області за № 26738 про те, що 13.05.2021 о 20 год. 45 хв. за адресою: Зарічний район, м. Суми, вул. Харківська, буд. 58, біля магазину "АТБ", на стоянці, водій авто «Ореl Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. У ході реагування на повідомлення екіпажами «Руно-0201» та «РуноД-0222» по вул. Замостянській, 1/4, вищевказаний автомобіль було зупинено. Підійшовши до транспортного засобу, на місці водія та пасажира поліцейські нікого не виявили, проте на задньому сидінні знаходились двоє осіб, які мали явні ознаки сп`яніння. У подальшому було встановлено, що в автомобілі перебувають працівники УПП в Сумській області ДПП, а саме позивач, який перебував на вихідному та інспектор взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Сумській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_6 , який у той час перебував у відпустці. Як вбачається з висновку службового розслідування, на момент зупинки позивач знаходився в автомобілі, тривалий час автомобіль було зачинено, на прохання вийти з авто ніхто не реагував. Пізніше працівниками поліції було розбито скло в дверях з пасажирської сторони. Після того, як ОСОБА_1 покинув автомобіль, працівниками поліції було запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Позивач від проходження огляду на місці зупинки у присутності двох свідків відмовився та виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. У медичному закладі позивач відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим працівниками поліції 14.05.2021 о 02.00 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач щодо обставин, які відбувались 13.05.2021, заперечуючи той факт, що вони разом з іншим співробітником поліції навмисно зачинились у автомобілі з метою уникнути відповідальності, пояснював, що до магазину АТБ вони прийшли пішки, сіли до автомобіля після того, як вийшли з магазину. При цьому, хто був за кермом автомобіля він не знає, оскільки спав, побачив усю ситуацію та, що відбувалось, лише після того, як працівниками поліції було розбито скло автомобіля та після того, як адвокат почала пояснювати, що сталося.

Колегія суддів зазначає, що пояснення позивача про те, що він спав як на момент зупинки автомобіля, так і в подальшому, коли ОСОБА_1 перебував у зачиненому автомобілі, а тому не виконував вимоги поліцейських відчинити двері та покинути транспортний засіб, спростовуються дослідженими в ході розгляду справи доказами та поясненнями свідків, які містяться в матеріалах службового розслідування.

Як вбачається з відеозапису з автомобільного реєстратора (диск 1, запис № 2021-05-14_06-54) транспортний засіб «Ореl Vivaro» було зупинено одразу після виїзду зі стоянки супермаркету АТБ.

З відеозапису № (диск №1 комплект №2) з нагрудного персонального відеореєстратора ВМ № 00050, закріпленого на форменому одязі лейтенанта поліції ОСОБА_7 , тривалістю 35 секунд, який розпочинається о 20 год. 51 хв. вбачається, що із службового транспортного засобу виходить лейтенант поліції ОСОБА_8 та слідує до зупиненого за орієнтуванням транспортного засобу «Ореl Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , який з невідомих причин продовжує рух у напрямку пішохідного переходу. Наздоганяючи автомобіль, лейтенант поліції ОСОБА_8 стукає у скло правої передньої двері зі сторони водія, але на водійському сидінні нікого не має. Лейтенант поліції ОСОБА_8 відразу відкриває двері з метою повідомити осіб, які перебувають у авто про термінову зупинку, оскільки вони рухаються у бік пішохідного переходу у той момент, коли по ньому йде людина. Після відкриття дверей чітко видно, що водійське сидіння порожнє, але з заднього сидіння невідомий громадянин, тримаючись за кермо лівою рукою, керує транспортним засобом та промовляє щось не зрозуміле.

З відеозапису вбачається, як лейтенант поліції ОСОБА_9 заскочив до транспортного засобу та шляхом увімкнення ручного гальма зупинив автомобіль, після чого вийшов з нього. Після цього відеозапис припиняється.

Як встановлено судом першої інстанції, допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що безпосередньо здійснювали зупинку автомобіля, в якому перебував позивач, пояснили, що транспортний засіб було зупинено після виїзду зі стоянки АТБ. Після того, як автомобіль «Ореl Vivaro» зупинився та вони підходили до нього, автомобіль «Ореl Vivaro» почав котитися в бік пішохідного переходу. Оскільки на водійському сидінні нікого не було, а по пішохідному переходу йшов пішохід, з метою зупинки транспортного засобу ОСОБА_10 відкрив двері автомобіля та зупинив його шляхом постановки на передачу. В цей час і ОСОБА_10 і ОСОБА_11 почули, як ОСОБА_1 сказав: «Андрюха, братан, свої».

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, допитаний свідок ОСОБА_10 також вказав, що після того, як тим, хто був в автомобілі, сказали «хлопці виходьте», вони відповіли: «так, зараз вийдемо» та зачинились. Розмовляли з хлопцями близько години, вони обіцяли вийти та не виходили.

Колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга не містить конкретних обґрунтованих доводів щодо неможливості прийняття даних свідчень вказаних осіб.

Крім того, з пояснень старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 (т.1 а.с.192), яка прийшла на місце зупинки транспортного засобу приблизно через 15 хвилин, вбачається, що вона телефонувала позивачу, він відповів на дзвінок та сказав, що перетелефонує, намагалась поспілкуватись через вікна, але ОСОБА_1 закрив штори у салоні автомобіля.

Також ОСОБА_13 у своїх поясненнях (т.1 а.с. 193) вказав, що прибув на місце зупинки автомобіля через 30 хвилин, зателефонувавши ОСОБА_1 , останній повідомив, що зайнятий і перетелефонує пізніше.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що фактично позивачем не заперечується наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Однак, сам по собі факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння не має значення на вирішення даної справи, оскільки визначальними є дії позивача під час перебування в у зачиненому автомобілі, який зупинили працівники поліції.

З відеозапису № (диск №1 комплект №2) з нагрудного персонального відеореєстратора ВМ № 0128, зафіксовано як о 22 год. 37 хв. працівники поліції намагаються встановити контакт з громадянами в автомобілі, повідомляючи, що у разі невиконання законних вимог вийти з автомобіля останні будуть змушені проникнути до транспортного засобу. Старший лейтенант поліції ОСОБА_14 , звертаючись до осіб, які перебувають у автомобілі, запитує про їх самопочуття та чи не потрібна останнім медична допомога, на що останні жодним чином не реагують. Після чого лейтенант поліції ОСОБА_15 за допомогою вогнегасника розбиває переднє пасажирське скло. Самостійно двері в автомобілі ні Позивач ні ОСОБА_6 , який також знаходився в автомобілі, не відчинили. З відеозапису (з 00:01:00 - 00:02:04) зафіксовано, що в автомобілі ззаду по водійській стороні на пасажирському сидінні сидить позивач тримає в руках телефон, ОСОБА_16 кричить: «Не ламай», тягнеться до ручки дверей, Позивача виводять з автомобіля на 00:01:48 відеозапису № Позивач говорить: «Я побіг, я побіг.... Та всьо....», чим спровокував відповідну реакцію поліцейського, який намагався втримати позивача.

Позивач в суді апеляційної інстанції зазначив, що він знаходився на цьому місці в момент зупинки транспортного засобу працівниками поліції та не міняв його, і як вбачається з наведеного вище відеозапису (№ (диск №1 комплект №2) саме з цього місця особа вчиняла активні дії.

Згідно відеозапису з нагрудного відеореєстратора (диск 2, запис №) будь-яких запитань у позивача щодо підстав виходу з машини чи затримання співробітникам поліції не задавав, та не спав.

Оскільки як вбачається з відеозапису з автомобільного реєстратора (диск 1, запис № 2021-05-14_06-54-57) та пояснень свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які безпосередньо здійснювали зупинку транспортного засобу «Ореl Vivaro», з автомобіля з моменту зупинки та до часу, коли було розбито скло та відчинено автомобіль, ніхто не виходив, у працівників поліції були наявні підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває в середині автомобіля. У зв`язку наведеним працівниками поліції неодноразово висловлювались пропозиції відкрити автомобіль та вийти з нього.

Колегія суддів звертає увагу, що такі вимоги поліцейських позивачем самостійно виконано не було. Доказів того, що позивач намагався вийти з автомобіля матеріали справи не містять.

Отже, після зупинки автомобіля позивач навмисно зачинився в ньому з метою уникнення ним чи іншою особою, яка перебувала в автомобілі, відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно, такі дії, з огляду на займану позивачем посаду, підривають довіру як до поліцейського та носія влади.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що з огляду на суперечливі показання свідків щодо питання дотримання позивачем норм ділового спілкування, а також враховуючи, що з відео доказів достеменно не вбачається щоб позивач спілкувався нецензурною лайкою, обставина недотримання позивачем норм ділового спілкування не підтверджена належними доказами та не знайшла свого підтвердження.

Крім того, щодо зухвалої поведінки під час спілкування з поліцейськими, не виявлення поваги до поліцейських, то колегія суддів враховуючи вимоги п.6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту, згідно якого поліцейський має утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України та п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, відповідно до якого за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики; при зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику, зазначає наступне.

Так, з наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що після того, як позивач покинув транспортний засіб «Ореl Vivaro», ОСОБА_1 дійсно сперечався з поліцейськими, ігноруючи та не відповідаючи на неодноразові звернення та запитання поліцейського, не слухаючи зауваження поліцейського, сперечаючись з медичним персоналом в лікарні, затягуючи час для проходження огляду на стан сп`яніння, змушуючи поліцейських чекати.

Одночасно з інших наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається також те, що позивач спокійно та ввічливо спілкувався з працівниками поліції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що зухвала поведінка є суб`єктивним критерієм і необхідно враховувати, що позивач у спірних правовідносинах був особою, що притягалася до адміністративної відповідальності.

Таким чином, з наявних матеріалів даної справи вбачається, що достеменно не є доведеним факт зухвалої поведінки позивача під час спілкування з поліцейськими та не виявлення поваги до поліцейських після виходу з транспортного засобу.

Разом з тим, з огляду на наведені вже вище висновки щодо того, що позивач перебуваючи в транспортному засобі поза службою разом з іншою особою після зупинки автомобіля Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_1 працівниками поліції навмисно зачинився у ньому з метою уникнення відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів зазначає, що тим самим позивач перешкоджав законним діям працівників поліції та встановленню об`єктивної істини останніми щодо подій, що відбувалися, вчинивши дисциплінарний проступок, що виразився у дискредитації діяльності поліції, вчиненні дій, що підривають довіру та авторитет до органів поліції в очах громадськості. Отже, позивач допустив грубе порушення Присяги працівника поліції, такі дії є проявом негідної поведінки, оскільки дискредитують звання поліцейського і негативно впливають на рівень авторитету та довіру суспільства до органів Національної поліції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в поясненнях окремих поліцейських є деякі протиріччя, які вони надавали у ході службового розслідування, жодним чином не впливають на вирішення даної справи по суті, оскільки щодо основних подій, пов`язаних з зачиненням в транспортному засобі позивача разом з іншою особою після зупинки автомобіля Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_1 працівниками поліції суперечності відсутні, а відповідні події підтверджуються відеозаписом (відеофіксацією).

Щодо доводів апеляційної скарги, які стосуються обґрунтувань порушення позивачем вимог п.2.5 та п.2.9 Правил Дорожнього руху та посилання у зв`язку з цим на висновки, викладені у постанові Зарічного районного суду м. Суми від 05.07.2021, в якому суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, то колегія суддів відхиляє наведені доводи, оскільки закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення не впливає на вирішення даної справи, з огляду на те, що факт керування транспортного засобу позивачем у стані алкогольного сп`яніння не встановлювався у ході службового розслідування, і в даному випадку за наслідками службового розслідування позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності не за керування транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 06.03.2019 у справі №816/1534/15, від 14.06.2019 у справі №804/5790/16, від 18.07.2019 у справі №820/6787/16 відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності не спростовує наявності в діях особи дисциплінарного проступку за який в порядку Дисциплінарного статуту відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги про те, що наявні в матеріалах справи відеофайли підлягали монтажу, оскільки містять "обрізану" інформацію, що унеможливлює встановити події, що відбувалися, колегія суддів зазначає, що такі доводи є необґрунтованими, оскільки не зважаючи на те, що не всі відеозаписи містять повну інформацію про обставини, що відбувались після зупинки транспортного засобу, в якому перебував позивач, надані відповідачем відеозаписи в достатній мірі відображають події, учасником яких був позивач та обставини, встановлені у ході службового розслідування.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що службове розслідування було проведено з грубим порушенням порядку такого розслідування, і як наслідок незаконного прийняття рішення про звільнення позивача зі служби в поліції, то колегія суддів відхиляє наведені посилання, оскільки матеріалами справи службового розслідування підтверджено факт порушення позивачем службової дисципліни, що виразилося у вчиненні позивачем діянь, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості, що стало підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. При цьому позивачем не було надано до судів першої та апеляційної інстанцій належних доказів, які б підтверджували порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що під час службового розслідування не встановлювалося обставин, що пом`якшують ступінь і характер відповідальності поліцейського , а також не встановлювалося відомостей, які характеризують поліцейського, то колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, матеріали службового розслідування містять службову характеристику позивача, відповідно до якої позивач в займаній посаді, при вирішенні службових питань та у стройовому відношенні характеризується позитивно, у висновку службового розслідування зазначено, що позивач діючих дисциплінарних стягнень не має та характеризується з позитивної сторони.

Також, при вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до останнього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції було враховано послужний список та наявність попередніх дисциплінарних стягнень та заохочень.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що одночасне ототожнення ступеня вини 2 - х осіб, і як наслідок інкримінування позивачу дій, яких він не вчиняв (опір працівникам поліції, нецензурні висловлювання), то з урахуванням вже наведених вище висновків, колегія суддів відхиляє такі доводи, оскільки вони жодним чином не спростовують факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку за вчинення якого до останнього було обґрунтовано застосовано відповідачем дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

При цьому, звільнення зі служби, як вид стягнення, може провадитися як за систематичне порушення дисципліни, так і за вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в Національній поліції України.

Також, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній постанові від 03.05.2018 року №810/2073/16 вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Тобто, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції па служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.

Колегія суддів зазначає, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

Порушення позивачем моральних та етичних приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава, а це безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати поведінки, яка підриває довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості.

Колегія суддів зазначає, що поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до працівників поліції, установлені у статті 13 Дисциплінарного статуту.

Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарного проступку, яким визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник приймає рішення про застосування дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, разом з тим, як було зазначено вище, встановлені у висновку службового розслідування обставини були достатніми для його застосування.

Отже, враховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку, які фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Оскаржувані накази відповідають критеріям, встановленим в ч.2 ст.2 КАС України, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень, було доведено правомірність його рішень (наказів), які є предметом оскарження у даній справі.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду даної справи апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, з урахуванням приписів ст.139 КАС України, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача понесені позивачем судові витрати, зокрема витрати на правничу допомогу у сумі 6000 грн.

Оскільки, відповідно до п.1 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище, і позивач не був службовою особою, який у значенні вказаного вище Закону займав відповідальне або особливо відповідальне становище, дана справа відноситься до справ незначної складності, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.328 КАС України .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.06.2022 по справі № 480/8971/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 27.02.2023 року