Справа № 440/18120/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 р. Справа № 440/18120/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Кононенко З.О. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Дуднік Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції О.В. Гіглава) від 05.05.2022 року (повний текст складено 10.05.22 року) по справі №440/18120/21

за позовом ОСОБА_1

до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову №190021 від 06.12.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані незгодою позивача із застосованим до неї спірною постановою адміністративно-господарським штрафом відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки в період з 06.11.2021 по 07.11.2021 орендований нею у гр. ОСОБА_2 транспортний засіб марки DAF, модель 92 ХF 430, 2005 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував на ремонті на території СТО ТОВ "Автопланета Полтава" - проводилася заміна датчика АВS, про що складено бланк підтвердження діяльності, згідно з яким 06.11.2021 та 07.11.2021 водій з транспортним засобом перебував в очікуванні. Таким чином, оскільки 06.11.2021 та 07.11.2021 вказаний транспортний засіб перебував на ремонті, а його водій - в очікуванні, щоденний реєстраційний листок режиму праці та відпочинку водія /тахокарта/ за 06.11.2021 та 07.11.2021 не оформлявся. Як наслідок, накладення на позивача спірною постановою адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн за відсутність щоденного реєстраційного листка режиму праці та відпочинку водія /тахокарти/ за 06.11.2021 та 07.11.2021 є неправомірним.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.05.2022 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 06.12.2021 №190012.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Державна служба України з безпеки на транспорті не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи та невірно застосовані норми матеріального права і порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про протиправність оскаржуваної постанови. Зазначив, що встановлені під час перевірки порушення є обґрунтованими, а спірна постанова є правомірною, оскільки на момент перевірки водій не надав щоденних реєстраційних листів режиму праці та відпочинку за 06.11.2021 та 07.11.2021.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 10.11.2021 інспекторами Співак М.С. та Шовкопляс К.П. на підставі графіку проведення рейдових перевірок в період з 08.11.2021 по 14.11.2021 та направлення на рейдову перевірку від 08.11.2021 №008582 в м. Охтирка Сумської області проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки DAF/Spier, д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який належить на праві власності гр. ОСОБА_2 та переданий останнім згідно договору найму ОСОБА_1 .

Під час вказаної рейдової перевірки інспекторами складений акт від 10.11.2021 №314197 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому зафіксовано порушення наказів МТЗУ №340 від 07.06.2010 та №385 від 24.06.2010 та статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме, під час надання послуг згідно товарно-транспортної накладної №000629 від 10.11.2021 автомобільним перевізником здійснено порушення, оскільки на момент перевірки у водія відсутні (неоформлені) щоденні реєстраційні листки режиму праці та відпочинку за 06.11.2021 та 07.11.2021.

24.11.2021 управлінням оформлено лист-повідомлення №98742/3.1/24-21 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 06.12.2021 на 10:00 год.

06.12.2021 за результатами розгляду справи про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт внаслідок надання послуг згідно товарно-транспортної накладної №000629 від 10.11.2021 автомобільним перевізником за відсутності у водія (не оформлення) щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку за 06.11.2021 та 07.11.2021, відповідач прийняв постанову №190012 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом застосування на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн.

Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу та вважаючи її протиправною, позивач звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки 06.11.2021 та 07.11.2021 транспортний засіб перебував на ремонті, а його водій - в очікуванні, щоденний реєстраційний листок режиму праці та відпочинку водія /тахокарта/ за 06.11.2021 та 07.11.2021 не оформлявся. В зв`язку з чим суд дійшов висновку, що накладення на позивача спірною постановою адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн за відсутність щоденного реєстраційного листка режиму праці та відпочинку водія /тахокарти/ за 06.11.2021 та 07.11.2021 є неправомірним.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, передбачена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (Порядок № 1567).

Відповідно до ст. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг (ст. 5 Закону України Про автомобільний транспорт).

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України (ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до ч. 8 ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 12 Порядку № 1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Пунктом 13 Порядку № 1567 визначено, що графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Відповідно до вимог п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

В пункті 15 Порядку 1567 визначено, що під час рейдової перевірки перевіряються, зокрема наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про автомобільний транспорт», з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Отже, в розумінні зазначеної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів, а також від виду перевезення внутрішнього чи міжнародного.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 (Інструкція № 385).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції № 385 тахограф це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР ( 994_016 ), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлюється Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, який затверджений Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 (Положення № 340).

Згідно з пунктами 1.3, 7.1. Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами. Перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку № 1567.

У пункті 6.1 Положення №340 передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Згідно з п. 6.3 Положення водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Отже, у випадку відсутності тахографа водій вантажного автомобіля з повною масою понад 3,5 тон повинен мати індивідуальну контрольну книжку, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування і є іншим способом контролю водіїв.

Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.

Зазначені висновки відповідають застосуванню норм матеріального права у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 823/1199/17.

З 20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970 року, в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Отже, норми діючого законодавства зобов`язують автомобільних перевізників та водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, до яких відносяться, зокрема, реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв тахокарти.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб DAF, модель 92 ХF 430, 2005 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить гр. ОСОБА_2 та перебуває у наймі в ОСОБА_1 , обладнаний аналоговим контрольним пристроєм (тахографом).

Судовим розглядом встановлено та не заперечувалось позивачем, що на момент перевірки у водія були відсутні (неоформлені) щоденні реєстраційні листки режиму праці та відпочинку за 06.11.2021 та 07.11.2021.

Як вбачається з акту перевірки, водій погодився з його змістом та підписав без зауважень (а.с. 35).

Згідно п. 40 Порядку 1567, уповноважена особа суб`єкта господарювання, водій мають право: ознайомитися з актом, підписати або відмовитися від його підписання; надати свої пояснення та зауваження щодо змісту акта.

Колегія суддів зауважує, що водій під час перевірки та під час складання і підписання акту перевірки знав і усвідомлював, яке порушення скоєно, а саме що ним не пред`явлено інспекторам для контролю.

В зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання позивача на те, що водій повідомив перевіряючих про те, що 06.11.2021 та 07.11.2021 транспортний засіб перебував на ремонті, а його водій - в очікуванні, а також надав Бланк підтвердження діяльності, оскільки Акт перевірки жодних пояснень з цього приводу не містить.

Крім того, під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивач також не забезпечив надання пояснень чи заперечень з приводу виявлених порушень та не надав контролюючому органу відповідних документів на підтвердження вказаних обставин.

Надана ж позивачем під час розгляду справи довідка СТО ТОВ "Автопланета Полтава" №22 від 22.11.2021 року не може бути визнана судом в якості належного та беззаперечного доказу відсутності складу правопорушення, оскільки була складена пізніше проведеної перевірки (10.11.2021 р.). При цьому, як вже було зазначено судом, позивач не звертався до відповідача із поясненнями під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та не надав вказану вище довідку до винесення оскаржуваної постанови (06.12.2021 р.).

Жодних пояснень щодо неможливості надання вказаних документів відповідачу під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивач не надав.

Зважаючи на викладене, відповідач, у відповідності до норми частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», правомірно застосував до позивача санкції у вигляді штрафу на підставі оскаржуваної постанови.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 10.05.2019 року по справі №816/124/17.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржувану постанову, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.05.2022 року по справі №440/18120/21 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Подобайло З.Г.
Повний текст постанови виготовлений 27.02.2023 року.