Справа № 362/3175/22
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 362/3175/22 Суддя (судді) першої інстанції: Попович О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьменка В.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Вінницькій області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Гончарука К.І., інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Мороз Я.І. про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В :

11.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Гончарука К.І., інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Мороз Я.І., в якій просив:

1) скасувати постанову від 22 липня 2022 року серії ЕАР № 5647746 по справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень;

2) скасувати постанову від 22 липня 2022 року серії ДПР № 827058 по справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень;

3) закрити провадження по справах про адміністративні правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач не згоден з висновками відповідача щодо порушення ним правил дорожнього руху, вважає, що спірні постанови не відповідають вимогам чинного законодавства, винесені безпідставно та з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2022 р. позов задоволено частково, суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог та:

- скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 22 липня 2022 року серії ДПР № 827058, винесену щодо ОСОБА_1 за статтею 121 КУпАП, надіславши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за статтею 121 КУпАП на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Вінницькій області;

- скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 22 липня 2022 року серії ЕАР № 5647746, винесену щодо ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 КУпАП, надіславши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 КУпАП на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Вінницькій області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що спірні постанови прийняті не на підставі беззаперечних доказів скоєння позивачем правопорушення, що надає підстави суду для розумного та обґрунтованого сумніву щодо факту скоєння позивачем правопорушень та правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідач Управління патрульної поліції у Вінницькій області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржувані постанови про накладення адміністративного стягнення на Позивача є правомірними та прийняті з дотриманням з боку поліцейських процедури розгляду справ про адміністративне правопорушення, стверджуючи про наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених статтею 121 та частиною 1 статті 122 КУпАП.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Постановою від 22 липня 2022 року серії ЕАР № 5647746 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Зі змісту даної постанови вбачається, що 22 липня 2022 року 10:20 в смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, автодорога М-21 296 КМ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 , в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.59, рухався зі швидкістю 92 км/год, чим перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 42 км/год. Швидкість вимірювалася приладом TruCAM TC008446. Чим порушив пункт 12.4 ПДР України - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.).

Разом з тим, постановою від 22 липня 2022 року серії ДПР № 827058 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 121 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень.

У цій постанові констатовано, що 10:02 в смт. Стрижавка, Вінницький район, автодорога М-21 296 КМ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 , з номерним знаком, який не відповідає даному транспортному засобу, чим порушив пункт 2.9-в ПДР України.

Не погоджуючись з даними постановами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За приписами п. 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Згідно з пунктом 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Підпунктом 2.9-в цих же Правил визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Разом з тим, згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Норма вказаної статті передбачає надання альтернативних доказів: письмових, речових, електронних, показання свідків кожен із яких може бути самостійним.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Законом України від 14 липня 2015 року №596-УІІ «Про внесення змін до деякий законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» статтю 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Так, відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122, тощо.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За приписами п.1статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Разом з тим, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В позовній заяві позивач наполягав на недотриманні з боку поліцейських процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема, позивач зазначив, що на місці зупинки працівникам поліції ним надано пояснення, що він є військовослужбовцем (витяг з наказу є в матеріалах справи), що повертався з виконання бойового завдання на транспортному засобі, який введений до строю та поставлений на технічну експлуатацію автомобільної техніки у військовій частині, де проходжу службу. Також позивач зауважив, що в нього є всі документи про присвоєння військового номерного знаку даному транспортному засобу, на що інспектор ніяким чином не відреагував, лише запитав чи даний транспортний засіб є волонтерський, сфотографував документи та відпустив нас.

В ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції відповідачем зазначене не спростовано, зокрема, що самі постанови були прийняті без участі позивача.

При цьому, в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази наявності подій адміністративного правопорушення позивача, тому судом першої інстанції такі докази витребовувались у відповідача, на що отримали лист від 20.09.2022 №23479/41/21-2022, з якого вбачається, що відеозаписи із нагрудних відеореєстраторів, які були закріплені 22.07.2022 за працівниками управління патрульної поліції у Винницькій області ДПП відсутні у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання.

Проте, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачі не довели належними та допустимими доказами дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, при цьому зміст постанов без додаткових доказів не дає суду можливості з`ясувати всі об`єктивні обставини справи та перевірити дійсність факту порушення позивачем вимог законодавства.

Доводи відповідача щодо неналежного відповідача також спростовуються вищенаведеними фактами та зазначеними нормами законодавства.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Судом апеляційної інстанції також враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи наведене вище, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Вінницькій області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2022 р. - залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Гончарука К.І., інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Мороз Я.І. про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:О.В. Карпушова
О.В. Епель
В.В. Кузьменко