Справа № 160/2374/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 лютого 2023 року Справа № 160/2374/23
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бухтіярова М.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної митної служби України про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної митної служби України, в якій позивач просить:

- зобов`язати Державну митну службу України () вчинити дії щодо проведення митного оформлення через митний кордон України міжнародних поштових відправлень Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у яких містяться протигази ГП-5 виробництва СРСР, що були виготовлені в 1975-1986 роках.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 КАС України

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання суду уточненої позовної заяви з зазначенням відомостей про офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти позивача та відповідача, з викладенням позовних вимог відповідності до ч.1 ст.5 КАС України, а також копії цієї уточненої позовної заяви відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Копію ухвали суду від 14.02.2023 скеровано позивачу засобами електронного зв`язку на електронну пошту, вказану в позові, та доставлено 15.02.2023, про що свідчить довідка про успішне доставлення електронного листа.

20.02.2023 від позивача надійшла уточнена позовна заява та заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Дослідивши подані позивачем документи на виконання вимог ухвали, суд доходить висновку про часткове усунення недоліків позову та наявність підстав для повернення позову позивачеві, виходячи з наступного.

Так, згідно із уточненої позовною заявою позивачем повторно не зазначено своєї офіційної електронної адреси або адресу електронної пошти, оскільки це обов`язкові реквізити позовної заяви.

Крім того, згідно із уточненою позовною заявою позовні вимоги аналогічного змісту, первісно заявленим 09.02.2023, тобто позивачем не викладено позовні вимоги у відповідності до ч.1 ст.5 КАС України, не зазначено предмету оскарження до адміністративного суду.

Щодо строку звернення до суду.

В обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач посилається на те, що раніше звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, однак, 18.05.2022 року у справі №160/3207/22 позовну заяву було повернуто позивачу. Усунути недоліки позовної заяви у адміністративній справі №160/3207/22, вказані в ухвалі від 15.02.2022, позивач не зміг через введення воєнного стану на території України. Додатково позивачем повідомлено, що згідно з наліпками на товарах, на яких зазначена інформація щодо митниці щодо дати та причини відмови, зазначено дату 05.02.2023. Враховуючи викладене, позивач вважає, що дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів 05.02.2023, тому позов подано в межах строку, встановленого чинним законодавством. На підтвердження вказаних обставин позивачем долучено два фотознімки поштових відправлень.

Розглянувши заяву позивача та доводи на обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частинами першою-другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини шостої статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини другої якої, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналогічна позиція застосована Верховним Судом, зокрема, у постановах від 6 лютого 2018 року у справі № 607/6231/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 438/769/13-а (2а/438/29/13), від 24 квітня 2018 року у справі № 357/18214/14, від 26 червня 2018 року у справі № 663/1012/16-а, від 10 липня 2018 року у справі № 820/4856/17, від 28 серпня 2018 року у справі № 826/11545/17, від 9 листопада 2018 року у справі № 334/3536/17(2-а/334/402/17), від 27 листопада 2018 року у справі № 537/2348/16-а, від 27 листопада 2018 року у справі № 305/2056/15-а, від 20 грудня 2018 року у справі № 756/513/17, від 20 грудня 2018 року у справі № 712/7831/16-а, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017), від 7 лютого 2019 року у справі № 802/497/16-а, від 14 травня 2019 року у справі № 826/26174/15, від 21 грудня 2019 року у справі №826/12776/15 та від 5 травня 2022 року у справі № 240/10663/20.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Вжиття конструкції «повинен був дізнатись» в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

При цьому, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Наведені ж позивачем доводи на обґрунтування пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки такі обставини не свідчать про існування об`єктивних та непереборних причин, що зумовили несвоєчасне звернення позивача до суду із цим позовом, зважаючи на те, що листом №08-1/16-03-03/Г/223 від 25.05.2021 року Митною службою України розглянуто лист щодо переміщення у міжнародних поштових відправленнях протигазів ГП-5 та фільтрів до них.

Поряд з цим, позивачем так і не зазначено ані дату, ані номеру рішення про відмову у пропуску через митний кордон протигази моделі ГП-5, що унеможливлює обчислення часу, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав чи інтересів.

Доводи позивача в обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду про те, що до суду він звертався раніше, проте ухвалою суду від 18.05.2022 у справі №160/3207/22 позовну заяву було повернуто, суд не приймає, з огляду на наступне.

Згідно із даними комп`ютерної програми «ДСС» позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив суд зобов`язати Державну митну службу України () вчинити дії щодо проведення митного оформлення через митний кордон України міжнародних поштових відправлень Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у яких містяться протигази ГП-5 виробництва СРСР, що були виготовлені в 1975-1986 роках.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 у адміністративній справі №160/3207/22 (суддя Калугіна Н.Є.) позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві термін для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2022 у адміністративній справі №160/3207/22 позовну заяву було повернуто позивачеві через не усунення недоліків позову у строк, визначений в ухвалі.

Водночас, суд звертає увагу, що звернення позивача із цією позовною заявою до суду відбулось лише 09.02.2023, тобто понад шість місяців з дати винесення ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2022 у адміністративній справі №160/3207/22, при цьому, позивачем не обґрунтовано неможливість звернення до суду із цією позовною заявою без зайвих зволікань, у порядку та у строки, визначені КАС України.

Посилання позивача про обізнаність його з порушеним правом з 05.02.2023 не враховуються судом, оскільки належних доказів відповідному позивачем не надано. Фотознімки поштових відправлень не є рішенням суб`єкта владних повноважень про відмову у пропуску через митний кордон.

Крім того, доводи про обізнаність з порушеним правом з 05.03.2023 є цілком безпідставними зважаючи на те, що звернення позивача до суду із такими позовним вимогами не вперше.

З огляду на викладене, позивачем не доведено пропуск звернення до суду з поважних причин, заява про поновлення строку звернення до суду не обґрунтована, не містить належних доказів на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення позивача до суду, тому така заява задоволенню не підлягає.

Суд звертає увагу, що законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. У кожному конкретному випадку суд досліджує обставини, зазначені заявником, у їх сукупності із наданими доказами на підтвердження.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Отже, станом на 27.02.2023 в матеріалах справи відсутні докази повного усунення позивачем недоліків позовної заяви, оскільки позивачем повторно не зазначено своєї офіційної електронної адреси або адресу електронної пошти, не викладено позовні вимоги у відповідності до ч.1 ст.5 КАС України, а також хоч і подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, однак без зазначення поважних причин пропуску строку та без належних доказів на їх підтвердження, а саме на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставин, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до суду із цим позовом.

При цьому, обґрунтувань неможливості усунення недоліків позову у строк, встановлений судом, клопотань про продовження строку на усунення недоліків позову надано не було.

Згідно частин першої-другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви з усіма доданими до неї матеріалами позивачу.

Суд звертає увагу на те, що згідно з приписами частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Щодо сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1073,60 грн. згідно із квитанцією від 07.02.2023, суд роз`яснює, що відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі повернення заяви або скарги, а тому позивач не позбавлений права звернутись до суду з відповідною заявою про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.122, 123, 169, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної митної служби України про зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві ОСОБА_1 .

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст.294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Бухтіярова