Справа № 820/6465/17
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 лютого 2023 року № 820/6465/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіної Ю.В.

при секретарі судового засідання Логачовій К.А.,

у присутності

представника відповідача Павлович Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп. НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України (вул. Пушкінська,46, м.Харків, ЄДРПОУ ВП 43983495) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

установив

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі-відповідач, Управління), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11 травня 2017 року №215/1310-2040-тр про визначення суми податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 33333,33 грн., у тому числі за 2016 рік - 8333,33 грн., за 2017 рік - 25000 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2018 року, позов задоволено; скасовано оспорюване податкове повідомлення-рішення.

Постановою ВС від 27.01.2022 касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2018 року в частині вирішення позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 11 травня 2017 року №215/1310-2040-тр про визначення суми податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 8333,33 грн. скасовано та направлено справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2018 року залишено без змін.

Ухвалою від 21.02.2022 адміністративний позов прийнято до провадження та призначено розгляд справи у спрощеному провадженні з викликом сторін.

Протокольною ухвалою від 01.02.2023 у справі замінено відповідача Головне управління ДФС у Харківській області на Головне управління ДПС у Харківській області утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України.

Позивач про місце день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, судова документація направлялась на адресу зазначену у позовній заяві та була розміщена на сайті суду.

Відповідно до положень п.1 ч.4 ст.124 КАС України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

У відповідності з ч.11 ст.126 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Крім цього, ухвала про прийняття справи до провадження по справі оприлюднена в єдиному державному реєстрі судових рішень. Відповідно до ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень», судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши думку представника відповідача про можливість подальшого розгляду справи, суд враховуючи викладене вище, вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача або його представника.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Позивач є власником транспортного засобу LEXUS RX 200Т, 2016 року випуску, з об`ємом двигуна 1,998 куб. см., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

11 травня 2017 року Управлінням прийнято податкове повідомлення-рішення №215/1310-2040-тр, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання по транспортному податку в розмірі 33333,33 грн., у тому числі за 2016 рік - 8333,33 грн., за 2017 рік - 25000 грн.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача у межах визначення суми податкового зобов`язання за 2016 рік у розмірі - 8333,33 грн на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

З червня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, яким ст. 267 ПК України введено новий транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

За приписами п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 ПК України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 №909-VIII внесено зміни до ст. 267 Кодексу «Транспортний податок», які набрали чинності з 01.01.2016.

Зокрема, положення пп. 267.2.1 п. 267.2 ст.267 ПК України викладено в редакції, відповідно до якої об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті

Станом на 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1378 грн. (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»), а тому 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2016 року складали 1033500 грн.

Таким чином, об`єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Оскаржуване податкове повідомлення рішення винесено контролюючим органом 11.05.2017 року

Згідно пункту 14 даної методики Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Відповідачем на підтвердження того факту, що середньоринкова вартість транспортного засобу, власником якого є позивач, є більшою ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року надано листи Мінекономрозвитку, адресований ДФС в яких зазначалось, що на виконання пункту 13 Методики визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №66 від 18.02.2016, Мінекономрозвитку надає інформацію щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.01.2016 (а.с. 109-113,142-149, т.1).

Разом з вказаними листами на адресу ДФС надіслано Інформацію щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП "Держзовнішінформ", згідно з якою автомобіль Lexys RX 200t, об`єм циліндрів двигуна 2.0 л, тип двигуна внутрішнього згорання, тип пального бензин, тип коробки передач АТ, строк експлуатації легкового автомобіля до 2 років.

Суд зазначає, що в згаданих листах відсутні відомості щодо пробігу автомобіля та не зазначений абсолютний середньоринковий вартісний показник автомобіля, до якого належить застосувати відповідні коефіцієнти значень пробігу; відповідачем не надано до суду будь-яких розрахунків, відомостей Мінекономрозвитку, як того вимагає ст. 267 ПК України.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, що вартість автомобіля визначена на підставі Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою КМУ від 18 лютого 2016 р. № 66 (далі - Методика), відповідно до пункту 2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою:

Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 .

Так, відповідно до вищезазначеного додатку 1 коефіцієнт з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів для оподаткованого автомобіля Позивача, а саме автомобіль марки «LEXUS» модель «RX200T», 2016 року випуску = 45

Таким чином, середньоринкова вартість для зазначеного автомобілю становить: 2 299 338 * (45/100) = 1 034 702,01 гривень, що перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2016 року, а отже і є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році.

В той же час суд зазначає, що пункту 2 Методики (у ред чинній у 2016 році на момент винесення оскаржуваного рішення) визначав, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року №403, де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку №403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що при визначенні того чи є транспортний засіб об`єктом оподаткування відповідачем використана інша формула ніж та, що визначена Методикою без урахування певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу, як то пробіг транспортного засобу

Суд також зазначає, що відповідно до підпункту 267.6.2. пункту 267.6 статті 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Тобто, податкове повідомлення про сплату суми транспортного податку надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статі 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відтак, проаналізувавши вказані норми податкового законодавства, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення про нарахування позивачу транспортного податку за 2016 рік мало бути сформовано контролюючим органом та надіслано (вручено) платнику податків до 01.07.2016. Натомість податкове повідомлення-рішення №215/1310-2040-тр на суму 8333,33 грн за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік прийнято лише 11.05.2017, тобто після 1 липня не базового року.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу відповідачами не надано суду достатніх належних і допустимих у розумінні ст. 73 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність своїх дій щодо прийняття оскаржуваних рішень.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11 травня 2017 року №215/1310-2040-тр про визначення суми податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 8333,33 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

У повному обсязі рішення виготовлено 27.02.2023

Суддя Зоркіна Ю.В.