Справа № 620/9062/22
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року Чернігів Справа № 620/9062/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
провизнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУПФУ в Чернігівській області), у якому просить:

1. визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення пенсії:

- із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки (3764,40 грн), збільшеного на коефіцієнти індексації 1,17, 1,11, 11 та 1,14 за 2019, 2020, 2021 та 2022 роки відповідно, що дорівнює показнику 6186,32 грн;

- із врахуванням заробітної плати ОСОБА_1 за такі 60 місяців її страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року: з січня 1993 року по грудень 1997 року;

- без урахування при обчисленні пенсії заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи в Окружній виборчій комісії № 206 м. Чернігова з виборів народних депутатів України 29 березня 1998 року, а саме за грудень 1997 року та за період з січня 1998 року по травень 1998 року включно;

- без урахування при обчисленні пенсії заробітної плати ОСОБА_1 за такий період її страхового стажу: з червня 2005 року по травень 2006 року включно.

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 з 31 жовтня 2022 року нарахування та виплату пенсії за віком у відповідності до частин першої, другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:

- із застосуванням при обчисленні пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019-2021 роки (що дорівнює показнику 10846,37 грн.);

- із врахуванням при обчисленні пенсії заробітної плати ОСОБА_1 за такі 60 місяців її страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року: з грудня 1993 року по листопад 1998 року включно;

- із врахуванням при обчисленні пенсії заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи в Окружній виборчій комісії № 206 м. Чернігова з виборів народних депутатів України 29 березня 1998 року, а саме за грудень 1997 року та за період з січня 1998 року по травень 1998 року включно;

- із врахуванням при обчисленні пенсії заробітної плати ОСОБА_1 за такий період її страхового стажу: з червня 2005 року по травень 2006 року включно;

- з урахуванням раніше виплачених ОСОБА_1 сум пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що обчислення відповідачем пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014-2016 роки при призначенні їй пенсії за віком відповідно до Закону №1058 є протиправним, оскільки в даному випадку мало місце призначення пенсії за іншим Законом. Зокрема, з -1.06.2005 по 30.10.2022 включно позивач отримувала пенсію на підставі Закону України «Про державну службу». За наведених обставин, при призначенні їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має застосовуватись показник середньої заробітної плати за 2019-2021 роки. Окрім того при призначенні пенсії за віком відповідачем не було враховано заробітна плата ОСОБА_1 за обрані останньою 60 місяців страхового стажу підряд.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 31.01.2023 витребувано докази у відповідача.

У зв`язку з ненаданням відповідачем доказів, що було витребувано судом, ухвалою від 13.02.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області застосовано захід процесуального примусу шляхом накладення штрафу в порядку частини першої статті 145 та частини другої статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України.

Від відповідача 30.01.2023 надійшов відзив на позов, у якому він позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити та зазначив, що оскільки позивач отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування», то підстави для врахування середньомісячної заробітної плати за 2019-2021 роки при переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні. Зокрема, відповідач зазначив, що Закон №1058 не встановлює, що таке переведення є новим призначенням пенсії. За своєю суттю це є перерахунком пенсії, оскільки змінюється лише розмір пенсії і для такого перерахунку не вимагається подання нових документів.

Крім того, відповідачем надано додаткові пояснення, в який останній пояснив, що окремо рішення про призначення відсутнє, оскільки опрацювавши заяву ОСОБА_1 було здійснено переведення з одного виду пенсії на інший, про що в електронній пенсійній справі міститься розпорядження, яке було надано позивачу. Тобто заява позивача була задоволена і останній з 31.10.2022 призначено пенсію в розмірі 4052,37 грн. Щодо врахування довідок про заробітну плату, то таке можливо лише за умови підтвердження довідок первинними документами, для чого і було призначено зустрічну перевірку. В разі, якщо розбіжностей не було за наслідками перевірки встановлено, то по пенсійній справі буде проведено перерахунок пенсії з урахуванням вказаних довідок починаючи з дня зміни виду пенсії, тобто з 31.10.2022.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

З огляду на матеріали справи ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Чернігівській області. У період з 01.06.2005 позивач отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», що підтверджується рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.10.2016 у справі №750/8980/16-а (https://reestr.court.gov.ua/Review/61985128).

31.10.2022 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в якій також просила врахувати середній показник заробітної плати за 2019-2021 роки та виходячи із заробітної плати за періоди страхового стажу з 01.12.1993 по 30.11.1998 та за періоди починаючи з 01.07.2000 (із виключенням з підрахунку заробітної плати періоду з серпня 2000 року по червень 2004 року включно) (а.с. 15, 26).

Так, з 31.10.2022 позивача переведено на інший вид пенсії (із пенсії за віком на підставі Закону України «Про державну службу» на пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), при розрахунку пенсії застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки (а.с. 28-32).

Вважаючи вказані дії ГУПФУ в Чернігівській області протиправними, позивач звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» (чинний но момент призначення пенсії позивачу з 2005 року) визначав загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Позивач перебувала на обліку відповідача і з 01.06.2005 отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 86% від суми заробітної плати, з якої сплачено внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV(далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною другої вказаної статті Закону №1058-ІV визначено, що за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Суд зазначає, що аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. За призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулася вперше.

Тобто, в даному випадку відбувається не переведення позивача з одного виду пенсії на інший в межах дії Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а фактичне її призначення відповідно до вказаного Закону.

Згідно із частиною другою статті 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+ Кз2+Кз3+...+Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2019-2021 роки.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 22 лютого 2018 року у справі №310/3774/17 та від 22 січня 2019 року у справі №577/2457/17.

Отже, для призначення пенсії у 2022 позивачу має застосовуватися показник середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення, а саме 2019-2021 роки.

З огляду на наведене, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на відсутність підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV, із врахуванням положень частини другої статті 40 вказаного Закону.

Водночас, відповідно до вимог ч. 1 ст. 40 Закону №1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно із ч. 3 ст. 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Зважаючи на викладені вище вимоги законодавства органом Пенсійного фонду було ініційовано зустрічні перевірки відповідності даних, що відображені в довідках про заробітну плату позивача первинним документам, що підтверджено копією наказу ГУ ПФУ в Чернігівській області (а.с. 134), переліком відомостей та листів, що потребують перевірки (а.с. 135-146), направленням (а.с. 147) та листом (а.с. 148).

Пунктом 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 у разі якщо відомості про нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за місяць, що передує місяцю подання особою заяви про призначення, перерахунок пенсії згідно з абзацами першим-третім частини четвертої статті 42 Закону або досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону,- у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи), надійшли протягом чотирьох місяців з дня звернення особи відповідно за призначенням, перерахунком пенсії або у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи) - досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, орган, що призначає пенсію, протягом місяця з дня надходження цих відомостей, переглядає прийняте рішення. При цьому, якщо за результатами перегляду рішення про призначення пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі здійснюється з місяця, наступного за місяцем надходження відомостей. Рішення про перерахунок пенсії переглядається на найбільш вигідних умовах відповідно до абзаців першого-третього частини четвертої статті 42 Закону.

За таких обставин, суд звертає увагу, що пенсійний орган зобов`язаний провести перевірку достовірності відомостей, що викладені в довідках про заробітну плату пенсіонера, а за результатами отриманих актів зустрічних звірок, в разі відсутності розбіжностей, за пенсійною справою особи буде проведено перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати, що відображена в наданих пенсіонером довідках.

У цьому контексті, право на захист є самостійним суб`єктивним правом, яке з`являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання.

Відтак, захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факту їх порушень, при цьому суд не здійснює превентивного захисту.

Таким чином, оскільки на момент розгляду даної справи акти зустрічних перевірок щодо достовірності інформації, викладеної у довідках про заробітну плату ще не надійшли до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, то позовні вимоги в цій частині є передчасними.

Отже, наразі у суду відсутні підстави зобов`язувати відповідача врахувати спірні довідки, оскільки відповідний обов`язок виникає після підтвердження даних, що відображені в указаних довідках про заробітну плату первинним документам, тобто у майбутньому, отже відповідні вимоги є передчасними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Судові витрати розподілу не підлягають, оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи та звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо обчислення пенсії за віком при призначенні з 31.10.2022 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 31.10.2022 здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частин 1, 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням при обчисленні пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019-2021 роки, та виплатити різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, .

Дата складення повного рішення суду - 28.02.2023.

Суддя Ю. О. Скалозуб