Справа № 400/6231/20
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 р.м.ОдесаСправа № 400/6231/20

Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В. Дата і місце ухвалення: 30.12.2022р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 01.10.2020р. №97154-51 на суму 17270,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що спірною вимогою Головне управління ДПС у Миколаївській області повідомило його про необхідність сплати податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в сумі 17270,18 грн. Вказана сума боргу нарахована на нежитловий об`єкт господарські будівлі площею 415,2 кв.м., де зберігається сільськогосподарська продукція та сільськогосподарська техніка за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідне майно використовується ОСОБА_1 , як головою ФГ «ГЕЯ», в процесі здійснення сільськогосподарської діяльності, а тому, на підставі п.п. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у Миколаївській області від 01.10.2020р. №97154-51 на суму 17270,18 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 30.12.2022р. з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що ОСОБА_1 має податковий борг в сумі 17270,00 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нарахованого йому до сплати податковими повідомленнями-рішеннями від 22.05.2020р. №0-1411 та №0-1411. Правом на оскарження в судовому порядку зазначених податкових повідомлень-рішень ОСОБА_1 не скористався. Однак, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції фактично надав правову оцінку відповідним податковим повідомленням-рішенням, які не є предметом судового розгляду у даній справі. При цьому, судом не враховано, що не оскарження актів індивідуальної дії в досудовому або судовому порядках платником податків вказує на погодження останнього з визначеними йому сумами грошових зобов`язань.

ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що він не отримував податкових повідомлень-рішень від 22.05.2020р. №0-1411 та №0-1411, у зв`язку з чим не міг скористатися правом на їх оскарження. Отримавши від відповідача спірну податкову вимогу від 01.10.2020р. №97154-51 ОСОБА_1 оскаржив її в судовому порядку та надав суду докази наявності у нього податкової пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбаченої п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, згідно свідоцтва про право власності від 21.01.2011р. серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 на праві власності належить нежитловий об`єкт - господарські споруди, загальною площею 415,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Явкинського територіального органу виконавчого комітету Баштанської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 09.10.2020р. №632-22.03-12 ОСОБА_1 є головою ФГ «ГЕЯ» та має в користуванні і в оренді земельні ділянки загальною площею 141,3 га. Також, по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 має в користуванні складське приміщення для зберігання сільськогосподарської продукції та техніки.

Податковими повідомленнями-рішеннями від 22.05.2020р. №0-1411 та №0-1411 Головне управління ДПС у Миколаївській області нарахувало ОСОБА_1 до сплати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2019 рік на загальну суму 17431,46 грн.

З урахуванням наявності у ОСОБА_1 переплати в розмірі 161,28 грн., Головне управління ДПС у Миколаївській області сформувало та направило на адресу позивача податкову вимогу від 01.10.2020р. №97154-51, якою повідомило, що станом на 30.09.2020р. сума його податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, складає 17270,18 грн.

Не погоджуючись з правомірністю податкової вимоги Головного управління ДПС у Миколаївській області від 01.10.2020р. №97154-51 ОСОБА_1 оскаржив її в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 та скасовуючи вказану податкову вимогу, виходив з того, що оскільки нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , використовується позивачем для ведення сільськогосподарської діяльності (для зберігання вирощеної сільськогосподарської продукції) та є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника, відтак не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень пункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції про задоволення позову колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до пп.16.1.4. п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Положеннями пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків визначено як сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

За змістом пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України;

Згідно пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України).

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.3 ст.59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

За правилами пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за звітний рік сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

В свою чергу, згідно п.56.18 ст.56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З аналізу вказаних норм у їх сукупності слідує, що у разі несплати платником податків податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за звітний рік протягом 60 днів з дня вручення йому податкового повідомлення-рішення та не оскарження такого податкового повідомлення-рішення в адміністративному або судовому порядку грошове зобов`язання набуває статус узгодженого податкового боргу. Після цього у контролюючого органу виникають підстави для надіслання відповідному платнику податків податкової вимоги щодо погашення суми податкового боргу.

При зверненні з даним позовом до суду ОСОБА_1 стверджує, що податкові повідомлення-рішення від 22.05.2020р. №0-1411 та №0-1411 йому не надсилалися та не вручалися. Доказів протилежного Головним управлінням ДПС у Миколаївській області ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій не надано.

За таких обставин, на думку колегії суддів, визначена податковими повідомленнями-рішеннями від 22.05.2020р. №0-1411 та №0-1411 сума податкових зобов`язань ОСОБА_1 не набула статусу податкового боргу, а тому у Головного управління ДПС у Миколаївській області були відсутні підстави для вручення позивачу податкової вимоги від 01.10.2020р. №97154-51 на суму 17270,18 грн.

При вирішенні спору суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, а надав правову оцінку наявності підстав для визначення контролюючим органом ОСОБА_1 до сплати податковими повідомленнями-рішеннями від 22.05.2020р. №0-1411 та №0-1411 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

На думку колегії суддів, предметом дослідження у справах про оскарження податкових вимог контролюючого органу є саме питання набуття грошовими зобов`язаннями статусу податкового боргу, що є передумовою надіслання податкової вимоги.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції прийнято правильне по суті рішення про задоволення позовних вимог, проте, з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині мотивів його прийняття.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року в частині підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 лютого 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук