Справа № 140/8416/22
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року ЛуцькСправа № 140/8416/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 84015,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відповідно до вимог статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом. Такий обов`язок відповідач не виконує у встановлені строки та за ним обліковується податковий борг, загальна сума якого становить 84015,06 грн, у тому числі 15978,51 грн - борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами - власниками об`єктів нежитлової нерухомості; 68036,55 грн - борг з орендної плати з фізичних осіб; 706,03 грн - пеня. Податкові зобов`язання визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 06 грудня 2018 року №0-03016/2, від 06 грудня 2018 року №0-03016/1, від 06 грудня 2018 року №0-03016, від 26 червня 2019 року №0-03016, від 21 квітня 2020 року №0-03016, від 05 квітня 2021 року №0-03016, від 03 червня 2020 року №27847-5033-0316, від 09 листопада 2020 року №27847-5033-0316/2018, від 09 листопада 2020 року №27847-5033-0316/2019, від 15 квітня 2021 року №-0316.

Направлення відповідачу податкової вимоги не призвело до погашення податкового боргу у повному обсязі.

З наведених підстав позивач просив стягнути з відповідача податковий борг.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У запереченні на позовну заяву (у відзиві на позов) (а.с.35-36) відповідач позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити. З цього приводу відповідач вказав, що 09 листопада 2010 року між ним (як орендарем) та Володимир-Волинською районною державною адміністрацією (як орендодавцем) було укладено договір оренди землі, яким йому у строкове платне користування (на 49 років) передано земельну ділянку із земель запасу, не наданих у власність та користування, загальною площею 0,6542 га; орендна плата визначена в розмірі 2844,00 грн за 1 га щорічно. Розпорядженням голови Володимир-Волинської районної державної адміністрації від 29 квітня 2016 року №174 встановлено, що розмір орендної плати за користування земельними ділянками повинен становити не менше 3% від нормативно-грошової оцінки, зокрема розмір орендної плати за вказаним договором оренди землі повинен становити 18741,61 грн за рік. ОСОБА_1 зазначив, що відмовився від підписання проекту додаткової угоди до договору оренди землі на зазначених умовах та 15 вересня 2016 року подав до Володимир-Волинської районної державної адміністрації заяву про відмову від оренди земельної ділянки. Поряд з тим керівник Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про внесення змін до договору оренди землі, а він у свою чергу у квітні 2019 року подав зустрічний позов про розірвання договору оренди землі. Постановою Волинського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 листопада 2019 року скасоване та постановлене нове рішення, яким позов Володимир-Волинської місцевої прокуратури задоволено частково; внесено зміни до пунктів 5, 9 договору оренди землі від 09 листопада 2010 року та вказано, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 624720,32 грн; орендна плата вноситься орендарем у грошовій у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі на рік із врахуванням індексації на рахунок, вказаний орендодавцем. З наведених підстав відповідач вважає, що розмір орендної плати повинен бути збільшений з 23 лютого 2022 року, а тому ГУ ДПС у Волинській області неправильно провело нарахування. Крім того, відповідач повідомив, що договір оренди розірвано 29 листопада 2022 року та ним була погашена вся заборгованість з орендної плати.

Відповідач також вважає, що не підлягає стягненню податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки відповідачем пропущено строк звернення до суду.

У відповіді на відзив (а.с.47) позивач підтримав доводи позову та зауважив, що оскільки податкові повідомлення-рішення оскаржені відповідачем не були, то визначені ними податкові зобов`язання є узгодженими. За даними ІКС Податковий блок станом на 16 лютого 2023 року за відповідачем обліковується заборгованість з орендної плати у сумі 60180,75 грн. Також щодо строку звернення до суду позивач з посиланням на висновки постанови Верховного Суду від 23 грудня 2022 року у справі №140/12235/21 зазначив, що у даному випадку перебіг 1095-денного строку звернення до суду зупинився 18 березня 2020 року.

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Відповідно до довідки ГУ ДПС у Волинській області станом на 12 грудня 2022 року ОСОБА_1 має заборгованість перед бюджетом зі сплати податків у сумі 15978,51 грн з податку на майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами - власниками об`єктів нежитлової нерухомості; у сумі 68036,55 грн з орендної плати з фізичних осіб, з них 67330,52 грн основний платіж та 706,03 грн пеня (а.с.3).

Як видно з разрахунку податкового боргу з податку на майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами - власниками об`єктів нежитлової нерухомості, податковий борг у сумі 15978,51 грн виник внаслідок несплати податку, нарахованого податковим органом такими податковими повідомленнями-рішеннями: від 06 грудня 2018 року №0-0316/2 у сумі 1887,90 грн (а.с.7), від 06 грудня 2018 року №0-0316/1 у сумі 2135,90 грн (а.с.8), від 06 грудня 2018 року №0-0316 у сумі 2480,00 грн (а.с.9), від 26 червня 2019 року №0-0316 у сумі 2885,33 грн (а.с.10), від 21 квітня 2020 року №0-0316 у сумі 3234,08 грн (а.с.11), від 05 квітня 2021 року №0-0316 у сумі 3355,30 грн (а.с.12).

Відповідно до розрахунку податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб (а.с.4) податковий борг у сумі 68036,55 грн виник внаслідок несплати ОСОБА_1 орендної плати згідно з податковими повідомленнями-рішеннями: від 03 червня 2020 року №27847-5033-0316 у сумі 18741,60 грн (а.с.13) (за карткою особового рахунку платника залишок становить 18165,36 грн у зв`язку із зменшенням боргу минулих періодів), від 09 листопада 2020 року №27847-5033-0316/2018 у сумі 15211,78 грн (а.с.14), від 09 листопада 2020 року №27847-5033-0316/2019 у сумі 15211,78 грн (а.с.15), від 15 квітня 2021 року №-0316 у сумі 18741,60 грн (а.с.16). Крім того, відповідачу нараховано пеню в сумі 706,03 грн.

Наявність заборгованості перед бюджетом зі сплати цього податку підтверджується зворотнім боком облікової картки платника за вказаними платежами (а.с.18-21).

Несплата відповідачем податкового боргу стала підставою для звернення ГУ ДПС у Волинській області з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу з відповідача у примусовому порядку.

Частиною першою статті 67 Конституції України встановлено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 ПК України).

У разі несплати в установлений строк грошового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні, застосовується штраф та нараховується пеня у порядку та розмірах, передбачених статтями 126 і 129 ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є складовою податку на майно (підпункт 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України).

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1, підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а об`єктом оподаткування - об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України встановлено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості, виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до правил, установлених підпунктом 266.7.2 пункту 266.7, підпунктом 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Суд зазначає, що податкові повідомлення-рішення від 06 грудня 2018 року №0-0316/2, від 06 грудня 2018 року №0-0316/1, від 06 грудня 2018 року № 0-0316, від 26 червня 2019 року № 0-0316, від 21 квітня 2020 року №0-0316, від 05 квітня 2021 року №0-0316, якими ОСОБА_1 були визначені податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, були надіслані контролюючим органом на адресу відповідача рекомендованим порядком з повідомленням про вручення за адресою реєстрації місця проживання, що є його податковою адресою у розумінні пункту 45.1 статті 45 ПК України та були вручені останньому. Ці податкові повідомлення-рішення є чинними та не були оскаржені відповідачем ні в адміністративному, ні в судовому порядку (доказів протилежного відповідач не надав).

У свою чергу ОСОБА_1 податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у строк, визначений підпунктом 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України, не сплатив. Тому такі зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Крім того, за приписами пункту 288.7 статті 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Як встановлено пунктом 286.5 статті 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 287.5 статті 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Суд зазначає, що податкові повідомлення-рішення від 03 червня 2020 року №27847-5033-0316, від 09 листопада 2020 року №27847-5033-0316/2018, від 09 листопада 2020 року №27847-5033-0316/2019, від 15 квітня 2021 року №-0316, якими ОСОБА_1 були визначені податкові зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку, були надіслані контролюючим органом на адресу відповідача рекомендованим порядком з повідомленням про вручення за податковою адресою та вручені відповідачу. Ці податкові повідомлення-рішення також є чинними та не були оскаржені відповідачем ні в адміністративному, ні в судовому порядку.

ОСОБА_1 визначені цими податковими повідомленнями-рішеннями податкові зобов`язання не сплатив у повному обсязі, а тому такі зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України обумовлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

13 березня 2019 року позивач сформував та надіслав ОСОБА_1 податкову вимогу №1784-50, з якої вбачається, що станом на 12 березня 2019 року загальна сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями становить 13561,04 грн (а.с.17).

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З облікової картки платника видно, що відповідач хоч і сплачував податкові зобов`язання після отримання податкової вимоги, проте борг не був погашений повністю й тому у контролюючого органу відсутній обов`язок надсилати нову податкову вимогу про сплату боргу.

Як визначено пунктом 102.4 статті 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Згідно з пунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункти 95.1, 95.2 статті 95 ПК України).

Перевіряючи стан розрахунків відповідача з бюджетом в межах позовних вимог станом на день розгляду справи за додатково поданими позивачем та відповідачем документами (зворотнім боком інтегрованої картки платника податків за вказаними вище платежами станом на 31 грудня 2022 року, квитанцією від 26 грудня 2022 року №36 на суму 7855,80 грн), суд встановив, що податковий борг з орендної плати з фізичних осіб був частково погашений відповідачем, у зв`язку з чим його сума станом становить 60180,75 грн (а.с.52-57). Ця обставина також підтверджена позивачем у відповіді на відзив (а.с.47).

Таким чином, загальна сума податкового боргу за вищевказаними платежами (з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами - власниками об`єктів нежитлової нерухомості, та з орендної плати), яка підлягає стягненню становить 76159,26 грн.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача щодо неправильного обрахунку податковим органом податкового зобов`язання з орендної плати, оскільки податкові повідомлення-рішення, якими були визначені ці податкові зобов`язання, є чинними - вони не оскаржувались відповідачем в адміністративному чи в судовому порядку. Відповідач не надав доказів звернення до контролюючого органу у разі наявності розбіжностей між даними контролюючого органу та даними, підтвердженими платником, з відповідними документами для коригування (перерахунку) суми орендної плати в порядку пункту 286.5 статті 286 ПК України.

У той же час перевірка правомірності податкових повідомлень-рішень, зокрема, правильності розрахунків податкових зобов`язань, не входить до предмета доказування у цій справі. Відповідач не пред`явив зустрічний позов.

Також суд вважає безпідставними твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду щодо стягнення з нього податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У постанові від 25 лютого 2020 року у справі №1340//5767/18 Верховний Суд сформулював висновок, відповідно до якого положеннями пунктів 95.1-95.3 статті 95 і пункту 102.4 статті 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом, проте, норми пункту 102.4 статті 102 ПК України не є такими, що обмежують суд у праві ухвалювати судове рішення про стягнення податкового боргу після закінчення 1095-денного строку, з вимогою про стягнення якого контролюючий орган звернувся вчасно.

Відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Такий висновок відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 23 грудня 2022 року у справі №140/12235/21 (справа за позовом ГУ ДПС у Волинській області до фізичної особи про стягнення податкового боргу).

Карантин на усій території України був вперше установлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року і надалі неодноразово був продовжений.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» дія пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України зупиняється на період дії воєнного, надзвичайного стану.

Поряд з тим зазначеним Законом статтю 102 доповнено пунктом 102.9, за змістом якого на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Отже, звернувшись до суду 21 грудня 2022 року із цим позовом позивач дотримався визначених законодавством строків давності для стягнення податкового боргу.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки за відповідачем обліковується документально підтверджений податковий борг у сумі 76159,26 грн, щодо якого відповідачем не надано доказів повної сплати, а правомірність податкових-повідомлень рішень, якими останньому визначено податкові зобов`язання з податку на майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами - власниками об`єктів нежитлової нерухомості, та з орендної плати з фізичних осіб, не входить до предмета доказування у цій справі, вжиті контролюючим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу у вказаній сумі, то позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 в дохід бюджету податкового боргу у сумі 76159,26 грн.

Керуючись статтями 9, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, будинок 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44106679) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити частково.

Стягнути в дохід бюджету з ОСОБА_1 податковий борг у сумі 76159,26 грн (сімдесят шість тисяч сто п`ятдесят дев`ять грн 26 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк