Справа № 520/9992/22
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року № 520/9992/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши в порядку письмового провадження в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Головне управління ДПС у Харківській області про скасування арешту, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа Головне управління ДПС у Харківській області, в якому просила суд скасувати арешт, накладений постановою Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 08.05.2015 за ВП № 47497183 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що арешт майна боржника порушує права позивача.

Відповідач, Зміївський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 року залучено в адміністративній справі № 520/9992/22 за позовом ОСОБА_1 до Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа Головне управління ДПС у Харківській області про скасування арешту, в якості другого відповідача Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (61024, Харківська область, місто Харків, вулиця Студентська, будинок 5/6).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 року замінено відповідача Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) по справі за позовом ОСОБА_1 до Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), третя особа Головне управління ДПС у Харківській області про скасування арешту на правонаступника Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (61024, Харківська область, місто Харків, вулиця Студентська, будинок 5/6).

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.1 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Частиною 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги, що сторони у судове засідання не прибули, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2015 року по справі № 820/20405/14 адміністративний позов Державної податкової інспекції у Зміївському районі Головного управління Міндоходів у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі. Стягнуто з громадянки ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за землю у сумі 26683 (двадцять шість тисяч шістсот вісімдесят три) грн. 20 коп.

08.04.2015 року Харківським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист по справі № 820/20405/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави заборгованість зі сплати орендної плати за землю у розмірі 26 683 грн.20 коп.

Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) листом №2678 від 18.01.2022 року на запит представника позивача повідомив, що згідно даних Системи встановлено, що на примусовому виконанні у Московському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебувало виконавче провадження №47497183 з виконання виконавчого листа № 820/20405/14 виданого 08.04.2015 Харківським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави заборгованості зі сплати орендної плати за землю у розмірі 26 683,20 грн. Вказано, що 30.04.2015 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Повідомлено, що 08.05.2015 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. На підставі даної постанови у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.05.2015 зареєстровано обтяження №9636890.

Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано до суду пояснення, в яких зокрема зазначив, що згідно даних АСВП на примусовому виконанні у Московському ВДВН м.Харків ГТУЮ у Харківській області перебувало виконавче провадження № 47497183 з примусового виконання виконавчого листа №820/20405/14 виданого 08.04.2015 Харківським окружний Адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави заборгованість зі сплати орендної плати за землю у розмірі 26 683,20 грн. Зазначено, що старшим державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконаного провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС) Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХIV від 21 квітня 1999 року. Матеріали виконавчого провадження № 47497183 було передано до ВДВС Зміївського РУЮ.

Зміївським районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надано до суду пояснення, в яких зокрема зазначив, що відповідно до даних АСВП виконавче провадження №47497183 рахується за Московським ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області. Зазначене вище виконавче провадження до Зміївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконання не надходило.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно постановою Московського ВДВС ХМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 47497183 виданою 08.05.2015, накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 .

05.04.2016 відділом державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області Нагорною О.О. відкрито виконавче провадження 50677789 за виконавчим листом № 820/20405/14 від 08.04.2015.

24.04.2017 старшим державним виконавцем Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Нагорною Н.М. винесено постанову у виконавчому проваджені 50677789 про повернення виконавчого документу (виконавчого листа № 820/20405/14 від 08.04.2015) стягувачу.

Як зазначено Зміївським районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у відзиві на позовну заяву, після винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу в межах ВП №50677789 будь які виконавчі документи відносно боржника ОСОБА_1 до відділу на виконання не надходило.

Позивач, вважаючи протиправним арешт майна, який накладено постановою Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 08.05.2015 за ВП № 47497183, звернулась з даним позовом до суду.

Згідно з ч.2 ст. 57 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 №606-XIV (далі Закон №606-XIV) (в редакції, що діяла станом на час винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 47497183) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч.2 ст. 50 Закону №606-XIV).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 4 статті 59 чинного Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 2 червня 2016 року визначено перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12 жовтня 2022 року по справі № 203/3435/21.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що підставою звернення позивача до суду з цим позовом слугувала неможливість вчинення дій реалізувати своє право власності на нерухоме майно через накладення на нього обтяження.

Положеннями ст.41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Також, за ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Станом на час судового розгляду цієї справи арешт, накладений на майно позивача, не знятий, продовжує існувати й заборона відчуження майна позивача.

При цьому, відповідачами не доведено наявності відкритих виконавчих проваджень, в межах яких можливе звернення стягнення на майно позивача.

Відтак, наведена обставина свідчить, про відсутність правових підстав зберігати накладений арешт на майно позивача.

Крім того, існування арешту нерухомого майна позивача при відсутності перебування на виконанні виконавчих проваджень, за якими позивач є боржником та, відповідно, відомостей про накладання відповідачем будь-яких обтяжень на майно позивача, порушує саму мету застосування відповідної процедури.

Так, наразі механізм забезпечення виконання рішення існує, проте провадження, в рамках якого його було застосовано, завершено.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не доведено правомірності знаходження в арешті майна позивача.

Судовим розглядом встановлено, що Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 08.05.2015 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виконавче провадження №47497183. В подальшому, Московським відділом державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову про закінчення виконаного провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49. Проте, доказів передання вказаного виконавчого провадження не надано.

Натомість, Зміївським районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надано до суду пояснення, в яких зокрема зазначив, що відповідно до даних АСВП виконавче провадження №47497183 рахується за Московським ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області. Зазначене вище виконавче провадження до Зміївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконання не надходило.

За таких обставин, у спірних правовідносинах права позивача порушено Салтівським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, як правонаступником Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Згідно з ч.5 ст.59 Закону України №1404-VIII від 2 червня 2016 року у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, адміністративний суд у разі задоволення позову може зокрема прийняти рішення про зобов`язання вчинити певні дії.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений постановою Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 08.05.2015 за ВП № 47497183 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст. 255, ст. 287, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (63404, Харківська область, м. Зміїв, вул. Гагаріна, буд. 15), Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (61024, Харківська область, місто Харків, вулиця Студентська, будинок 5/6), третя особа Головне управління ДПС у Харківській області (61057, Харків, вул.Пушкінська, 46, ) про скасування арешту задовольнити частково.

Зобов`язати Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений постановою Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 08.05.2015 за ВП № 47497183 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, 61024, Харківська область, місто Харків, вулиця Студентська, будинок 5/6) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 793 (сімсот дев`яносто три) грн. 92 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.