Справа № 240/5471/22
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5471/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос О.В.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

27 лютого 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання відмову протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2022 року позивач звернулась до суду з позовом до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, в якому просила суд:

- визнати відмову протиправною Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області прийнятої на сесії восьмого скликання від 26 січня 2022 року № 925 щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2.0000га з послідуючою передачею в приватну власність для ведення особистого селянського господарства яка розташована на земельній ділянці за кадастровим номером :05:000:8103 площею 117,9742 га. Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області;

- скасувати рішення ї сесії Брусилівської селищної ради восьмого скликання від 26 січня 2022 року № 925 Житомирського району Житомирської області;

- зобов`язати Брусилівську селищну раду Житомирського району Житомирської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 13 грудня 2021 року та надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства яка розташована на земельній ділянці за кадастровим номером :05:000:8103 площею 117,9742 га Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області;

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 05 січня 2023 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що позивач 13.12.2021 звернулася із відповідним клопотанням до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, в якому просила надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2.0000га. з послідуючою передачею в приватну власність для ведення особистого селянського господарства яка розташована на земельній ділянці за кадастровим номером :05:000:8103 площею 117,9742 га на території Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області.

Пунктом 8 рішення Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області восьмого скликання від 26 січня 2022 року №925 позивачу відмовлено у задоволенні її клопотання, у зв`язку з тим, що відповідно ст.79-1, 118 Земельного Кодексу України та ст.50 Закону України "Про землеустрій", формування та передача у власність земельних ділянок комунальної власності здійснюється за проектами землеустрою.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки в даному випадку позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, тому колегія суддів надає оцінку апеляційній скарзі Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області в частині задоволених позовних вимог.

Статтею 40 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) зазначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Тобто, законом передбачено право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV ЗК України.

Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України. Зокрема, частиною шостою цієї статті визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

В силу ч. 7 ст. 118 ЗК України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи встановлено, що позивач 13.12.2021 звернулася до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2.0000 га, яка є частиною сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:8103 та має визначену площу - 117,9742 га та чітко визначені межі, втім відповідачем прийнято рішення, яким відмовлено у задоволенні клопотання, з посиланням на статті 79-1, 118 ЗК України та ст. 50 Закону України "Про землеустрій" та зазначенням, що формування та передача у власність земельних ділянок комунальної або державної власності здійснюється за проектами землеустрою.

Даючи оцінку доводам апелянта щодо правомірності винесення спірного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Положеннями статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

При цьому, формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;

- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

- за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Проект землеустрою відповідно до ст. 1 Закону України "Про землеустрій" від 22 травня 2003 року №858-IV (далі - Закон №858-IV) сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Документація із землеустрою відповідно до ст. 25 Закону №858-IV розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відтак, як вже зазначалося, відповідач вважає, що формування та передача у власність земельних ділянок комунальної або державної власності здійснюється за проектами землеустрою.

Натомість, колегія суддів звертає увагу, що земельна ділянка щодо якої позивач просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2.0000 га, є частиною вже сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:8103, яка має визначену площу - 117,9742 га та чітко визначені межі.

Однак відповідачем відмовлено у задоволенні клопотання, з посиланням на статті 79-1, 118 ЗК України та ст. 50 Закону України "Про землеустрій" та зазначенням, що формування та передача у власність земельних ділянок комунальної або державної власності здійснюється за проектами землеустрою.

Водночас, з аналізу викладених норм слід відмітити, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Втім, якщо йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, про що просила позивач звертаючись з відповідним клопотанням.

Отже, подальше формування земельної ділянки, на частину якої позивач хоче отримати дозвіл на розробку проекту відведення, яка вже є сформованою згідно технічної документації із землеустрою, та має кадастровий номер :05:000:8103, здійснюється лише за технічною документацією, а не за проектом землеустрою, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 6 ст. 79-1 ЗК України, якою встановлено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі відповідної технічної документації із землеустрою.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.10.2020 у справі №802/1535/17-а.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення відповідача не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта в частині того, що 22.12.2021 сімнадцятою сесією Брусилівської селищної ради восьмого скликання було прийнято рішення за №837 наданий дозвіл Брусилівській селищній раді на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 117,9742 га кадастровий номер :05:000:8103 на одинадцять земельних ділянок, оскільки у оскаржуваному рішенні відсутні посилання на таке рішення та такі обставини не були підставою для відмови позивачу у виготовленні технічної документації із землеустрою.

Водночас, доводи апелянта про те, що у межах вказаної земельної ділянки наявні земельні ділянки, які перебувають у користуванні СФГ, що на переконання апелянта свідчить про правомірність дій відповідача під час прийняття спірного рішення, судова колегія не приймає, оскільки останні не були підставою для його винесення.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, згідно з довідки Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, земельна ділянка, кадастровий номер:05:000:8103, перебуває в постійному користуванні СФГ "Нива" площа - 51,7 га, СФГ "Чмиль" площа - 4,98 га, СФГ "Нона" - 50,0 га., що в загальному становить 106,68 га.

Суд зазначає, що загальна площа земельної ділянки кадастровий номер :05:000:8103 становить 117,9742 га., а фактично в користуванні фермерських господарств перебуває лише 106,68 га. Відповідачем не надано до суду жодних доказів того, що бажане місце розташування 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, згідно графічних матеріалів поданих позивачем, знаходиться саме у користуванні вищевказаних суб`єктів господарювання.

А тому, враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що п.8 рішення Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 26.01.2022 №925 є протиправним та підлягає скасуванню.

У зв`язку чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки відповідачем при прийняті спірного рішення не було враховано усі обставини, що мали значення для його прийняття, правильним способом захисту порушених прав позивача буде саме, визнання протиправним та скасування п.8 рішення Брусилівської селищної ради восьмого скликання від 26 січня 2022 року № 925 Житомирського району Житомирської області та зобов`язати Брусилівську селищну раду Житомирського району Житомирської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 13 грудня 2021 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства яка розташована на земельній ділянці за кадастровим номером :05:000:8103 площею 117,9742 га Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

Також, колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта з приводу відсутності підстав для стягнення витрат на правову допомогу, оскільки суд першої інстанції, в повному обсязі дослідив надані позивачем документи, які надані позивачем в підтвердження розміру витрат на правничу допомогу та дійшов вірного висновку щодо стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 1500,00 грн.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні правові норми і неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права в ході апеляційного розгляду справи не виявлено, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.