Справа № 640/7843/22
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7843/22 Суддя (судді) першої інстанції: Амельохін В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Авто», Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Авен-Єзер» до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Авен-Єзєр» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Департамент транспортної інфраструктури та третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Союз-Авто» звернулись з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Свої вимоги апелянти мотивують тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

21 лютого 2023 року (отримано головуючим суддею Коротких А.Ю. 22 лютого 2023 року) від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, строк на подачу якого судом апеляційної інстанції було поновлено. В своєму відзиві позивач просить залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Авто» без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року - без змін.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між Приватним підприємством «Авен-Єзєр» та Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) укладено договори про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва: №01-19 від 23 січня 2019 року (маршрут №157 «Ст.м. «Почайна» - вул. Бальзака»), строком дії до 24 січня 2024 року; №02-19 від 23 січня 2019 року (маршрут №178 «Вул. Митрополита Андрія Шептицького - Ст.м. «Бориспільська»), строком дії до 24 січня 2025 року; №03-19 від 23 січня 2019 року (маршрут №475 «Ст.м. «Позняки» - вул. Здолбунівська (до вул. Сортувальної)»), строком дії до 23 січня 2029 року; №04-19 від 23 січня 2019 року (маршрут №452 «Ст.м. «Славутич» - сад.тов. «Вишеньки»), строком дії до 23 січня 2025 року; №01 від 28 січня 2020 року (маршрут №586 «Ст.м. «Лук`янівська» - площа Т. Шевченка»), строком дії до 27 січня 2025 року; №02 від 28 січня 2020 року (маршрут №577 Ст.м. «Позняки» - вул. «Урлівська»), строком дії до 27 січня 2026 року; №03 від 28 січня 2020 року (маршрут №523 «Вул. Каштанова» - Ст.м. «Дружби Народів»), строком дії до 27 січня 2026 року; №04 від 28 січня 2020 року (маршрут №555 «Ж/м ДВРЗ - вул. Кибальчича»), строком дії до 27 січня 2026 року; №05 від 28 січня 2020 року (маршрут №152 «с. Бортничі (овочева база) - вул. Привокзальна»), строком дії до 27 січня 2025 року; №06 від 28 січня 2020 року (маршрут №181 «Площа Т. Шевченка - зал. Вокзал «Центральний»), строком дії до 27 січня 2026 року; №07 від 28 січня 2020 року (маршрут №182 «Ст.м. «Нивки» - просп. Свободи»), строком дії до 27 січня 2025 року; №08 від 28 січня 2020 року (маршрут №542 «Вул. Каштанова - вул. Митрополита Андрея Шептицького»), строком дії до 27 січня 2026 року; №69 від 10 липня 2020 року (маршрут №177 «Вул. Митрополита Андрія Шептицького - Ст.м. «Бориспільська»), строком дії до 10 липня 2026 року.

06 жовтня 2021 року відповідач направив позивачу відповідні листи-повідомлення про дострокове розірвання в односторонньому порядку вказаних вище договорів з 13 жовтня 2021 року.

Відповідач обґрунтував підстави для прийняття спірних рішень про розірвання договорів, оформлених листами-повідомленнями, пославшись на. пп. 2 п. 55 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 року №1081.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулюються Законом України від 5 квітня 2001 року №2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344-III).

За змістом ст. 63 Закону №2344-III органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території, запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду та встановлюють порядок її функціонування, а також види, форми носіїв, порядок обігу та реєстрації проїзних документів; визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2344-III визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.

За частинами 1-2 статті 44 Закону №2344-III організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Договір з переможцем конкурсу (або дозвіл) органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування укладають (або надають) на термін від трьох до п`яти років (стаття 44 Закону №2344-III)

Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2008 року №1081 (далі - Порядок №1081).

Цей Порядок визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування і є обов`язковим для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками.

Листом від 06.10.2021 року №053/03-3940 Комунальна служба перевезень Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомила відповідача про виявлений факт подання перевізниками-претендентами недостовірних відомостей для участі у конкурсах з перевезення пасажирів. Виявлені порушення зазначені у додатку до листа.

Лист від 06.10.2021 року №053/03-3940 покладено в основу рішень про розірвання договорів, оформлених листами-повідомленнями та наведено відповідні підстави для розірвання договорів: відсутні поштові реквізити на участь у конкурсі; у відомостях про автобуси невірно вказано номери свідоцтв про реєстрацію автобусу; форма відомостей про автобуси, які будуть використовуватись на автобусному маршруті не відповідають встановленій, постановою КМУ від 03.12.2008 року №1081, формі; неналежним чином вказано інформацію про пасажиромісткість автобусів; в відомостях про додаткові умови обслуговування маршруту не зазначено дату заповнення відомостей та інформацію про можливість забезпечення додаткових умов конкурсу тощо.

Так, за положеннями ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, одностороння відмова від договору можлива виключно за прямої вказівки на це в договорі або акті законодавства.

Водночас, частина перша ст. 615 ЦК України пов`язує можливість односторонньої відмови від зобов`язання із порушенням зобов`язання однією із сторін, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 46 Закону №2344-III встановлено, що для участі в конкурсі на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування автомобільний перевізник подає конкурсному комітету такі документи: заяву претендента встановленого зразка із зазначенням автобусного маршруту загального користування, на якому має намір працювати претендент; відомості за підписом суб`єкта господарювання про автобуси, які будуть використовуватися на автобусному маршруті з зазначенням підстав для їх використання перевізником; відомості про додаткові умови обслуговування маршруту; документ, що підтверджує внесення плати за участь у конкурсі.

Перевізник-претендент повинен відповідати умовам конкурсу, в тому числі обов`язковим, визначеним ст. 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» (пп. 6 п. 12 Порядку №1081).

Для участі у конкурсі перевізник-претендент подає окремо щодо кожного об`єкта конкурсу документи, визначені статтею 46 Закону України «Про автомобільний транспорт», за формою згідно з додатками 1-4 (п. 29 Порядку №1081).

Умови конкурсу - встановлені організатором (обов`язкові та додаткові) умови перевезень пасажирів, які повинні виконувати автомобільні перевізники, визначені на відповідному об`єкті конкурсу (пп. 7 п. 2 Порядку №1081).

У договорі або дозволі визначаються умови перевезень на рейсі (рейсах) та/або маршруті (маршрутах) відповідно до визначеного об`єкта конкурсу (пп. 4 п. 53 Порядку №1081).

Договорами про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва №02-19 від 23 січня 2019 року, №03-19 від 23 січня 2019 року, №04-19 від 23 січня 2019 року, №01 від 28 січня 2020 року, №02 від 28 січня 2020 року, №03 від 28 січня 2020 року, №05 від 28 січня 2020 року, №06 від 28 січня 2020 року, №07 від 28 січня 2020 року, №08 від 28 січня 2020 року, №69 від 10 липня 2020 року встановлено, що перевезення пасажирів повинно здійснюватися автомобілями, обладнаними двигунами, що відповідають нормам екологічної безпеки не нижче «ЄВРО-5», та пристосовані для перевезення осіб з інвалідністю з можливістю перевезення не менше одного інвалідного візка.

Перевізнику заборонено використовувати на маршруті транспортні засоби, які не відповідають визначеним в п. 1.1. Договору вимогам до рухомого складу (тип, клас та інші вимоги) або за своїми технічними характеристиками є гіршими, ніж ті, які були подані перевізником на конкурс щодо визначення перевізника на маршруті, враховуючи при цьому інвестиційні проекти-зобов`язання, подані перевізником на конкурс (п. 2.3.8.).

Умовами договорів передбачено роботу на маршруті не менше одного транспортного засобу, який пристосований для перевезення осіб з обмеженими можливостями (пункт 2.3.30.).

З аналізу відомостей про автобуси, які будуть використовуватись на автомобільному маршруті, наданих позивачем для участі в конкурсі від 12 грудня 2019 року, за маршрутом №555, від 12 грудня 2019 року, за маршрутом №523, від 04 грудня 2019 року, за маршрутом №177, від 04 грудня 2019 року за маршрутом №452, від 12 грудня 2019 року за маршрутом №181, від 12 грудня 2019 року за маршрутом №586, від 12 грудня 2019 року за маршрутом №177, від 12 грудня 2019 року за маршрутом №542, виявлено відсутність у наданих документах інформації про відповідність екологічним нормам транспортного засобу та переліку елементів доступності автобуса для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення.

Отже, рухомий склад по вказаним маршрутам, який заявлений до залучення на автомобільних маршрутах суперечить конкурсним вимогам, договору в частині екологічних стандартів рухомого складу та конструктивним вимогам автомобілей для перевезення осіб з інвалідністю.

Відповідно до наявних в матеріалах справи відомостях про автобуси, які будуть використовуватись на автомобільному маршруті та заяв на участь у конкурсі з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування та відомостей про додаткові умови обслуговування маршруту, по маршрутам №457, №182, №57, №157, №152, вбачається їх невідповідність формам додатків до Порядку №1081, що є порушенням п. 29 Порядку №1081.

Таким чином позиція відповідача про наявність факту подання перевізником-претендентом недостовірних відомостей для участі у конкурсі з перевезення пасажирів по спірним маршрутам є правомірною.

Пунктом 5.5. договорів сторони домовились, що організатор та перевізник мають право достроково розірвати цей договір в односторонньому порядку, у випадках і в порядку, передбачених цим договором або законодавством України.

Частиною першою статті 654 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Отже, одностороннє розірвання договору означає односторонню волю сторони угоди, яка має право на вчинення таких дій, що, у свою чергу, передбачає доведеність з боку управленої сторони наявності обставин, з якими умови договору пов`язують можливість реалізації права однієї із сторін на одностороннє розірвання договору.

У межах спірних правовідносин законодавством встановлено виключні випадки, які дають право Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на одностороннє розірвання договору.

Контроль за виконанням умов договору або дозволу здійснює організатор та інші органи виконавчої влади згідно з компетенцією, за наявності відповідного звернення або доручення організатора (п. 56 Порядку №1081).

Організатор зобов`язаний: забезпечити дострокове розірвання договору або анулювання дозволу з автомобільним перевізником-переможцем конкурсу у разі підтвердження інформації про факт подання перевізником-претендентом недостовірних відомостей для участі у конкурсі з перевезення пасажирів (пп. 2 п. 55 Порядку №1081).

Зобов`язання відповідача розірвати договір передбачено також положеннями спірних договорів.

Отже, аналіз договорів у взаємозв`язку із Порядком №1081 та Законом №2344-III вказує на наділення відповідача правом на односторонню відмову від зобов`язань при виявлені фактів незаконності отримання юридичною особою-перевізником права на перевезення за певними маршрутами загального користування протягом усього строку існування правовідносин.

Таким чином, норми, передбачені Порядком №1081 та Законом №2344-III, свідчать про взаємозв`язок між відбором автомобільного перевізника шляхом проведення конкурсу та безпосереднім виконанням автомобільних перевезень перевізником на підставі договору. Зважаючи на те, що умови договору визначаються у відповідності до умов проведення конкурсу, виявлення фактів подання недостовірної інформації є свідченням відсутності права на подальше перевезення пасажирів на відповідних об`єктах конкурсу. Протилежне суперечитиме меті визначення автомобільного перевізника (п. 5 Порядку №1081) та призведе до неефективності функції держави із забезпечення організації транспортного обслуговування населення.

Даний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року у справі №826/13869/17.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим суд першої інстанції помилково вирішив спір по суті, задовольнивши позовні вимоги, оскільки відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством, а договори про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва розірвано правомірно через порушення перевізником умов, визначених договорами.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів, до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Авто» та Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підлягають задоволенню, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року - скасуванню, а у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Авен-Єзер» до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Авто» та Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Авен-Єзер» до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.