Справа № 280/5572/22
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
27 лютого 2023 року Справа № 280/5572/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Стрельнікової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач), у якій позивач просить:

-визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиконання рішення суду від 29.12.2021 по справі № 280/10386/21 та виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2010 по 28.02.2014 у сумі 25 694,42 грн.. за період з 10.08.2017 по 28.02.2016 у сумі 28 196,65 грн. з урахуванням раніше виплачених сум. а з 01.03.2018 по 30.06.2021 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, враховуючи що підвищення грошового забезпечення не відбулось, у сумі 228 741,13 грн. з урахуванням раніше виплачених сум;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2010 по 28.02.2014 у сумі 25 694, 42 грн за період з 10.08.2017 по 28.02.2016 у сумі 28 196,65 грн. з урахуванням раніше виплачених сум, а з 01.03.2018 по 30.06.2021 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, враховуючи що підвищення грошового забезпечення не відбулось, у сумі 228 741,13 грн. з урахуванням раніше виплачених сум;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що у період проходження військової служби позивачу не було проведено нарахування та виплата індексації грошового забезпечення, що передбачена Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.12.2021 у справі №280/10386/21 суд вирішив зокрема зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2010 по 28.02.2014, з 10.08.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січня 2008 року та в період з 01.03.2018 по 30.06.2021 - березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. 17.08.2022 Відповідач за рішенням суду виплатив мені суму індексації в сумі 44 457,00 грн., проте позивач вважає, що військова частина знову порушує його права та не врахувала при розрахунках абзац 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 за період з 01.03.2018 по 30.06.2021. Зазначає, що після підвищення посадового окладу у березні 2018 року, розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, а навпаки, грошовий дохід зменшився на 255,09 грн., підвищення доходу не відбулось. Оскільки в лютому 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн, а величина приросту індексу споживчих цін 241,70% то відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за лютий рахується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 лютого 2018 року помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762,00 грн. * 241,70% /100), що становить 4258,75 грн. Тобто, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума належної індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4258,75 грн. - 0,00 грн. = 4258,75 грн. Вважає, що всупереч Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України від 03.07.1991 №1282-Х II «Про індексацію грошових доходів населення», постанові Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» Відповідачем за період з 01.12.2010 по 28.02.2014 повинен був виплатити 25 694,42 грн., за період з 10.08.2017 по 28.02.2018 - 28 196,65 грій, а за період з 01.03.2018 до 30.06.2021 року - 228741,13 грн. з урахуванням раніше виплачених сум. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді від 26.09.2022 позовну заяву залишено без руху.

05.10.2022 позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 10.02.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач 27.12.2022 надав до суду відзив у якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зокрема зазначено, що військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено розрахунок на виконання рішення суду №280/10386/21 від 29.12.2021, на загальну суму 45 134,01 грн. та 17.08.2022 позивачу надійшли кошти в сумі 44 457,00 грн., з урахуванням раніше виплачених сум. Згідно постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в березні 2018 року посадовий оклад було підвищено з 1070 грн. до 5220 грн., а загальний грошовий дохід згідно особистої картки на грошове забезпечення № 59 складає 17 407,36 грн у лютому 2018 року та 32 451,32 грн. склала у березні 2018 року. Абзацом 4 пункту 5 Порядку № 1078, з урахуванням якого згідно рішення суду, здійснено розрахунок індексації, зазначено, що «Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу». У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру. Таким чином, місяць, в якому відбулося підвищення грошового доходу (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації. Отже, при розрахунку індексації ОСОБА_1 було проведено розрахунок з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 з урахуванням раніше виплачених сум. Враховуючи вищевикладене, просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_1 проходив військову службу у Внутрішніх військах МВС України та Національної гвардії України МВС України на різних посадах. Під час проходження військової служби мені виплачувалось грошове забезпечення, яке відповідно до чинного законодавства України підлягає індексації згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У витязі з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 30.06.2021 №157 зазначено наступне: «ВИКЛЮЧИТИ зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення: підполковника ОСОБА_2 (Г-003025), який здав справи і обов`язки за посадою заступника начальника штабу - начальника оперативного відділення штабу та звільненого відповідно до частини 5 пункту 2 підпункту „А" статті 26 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби наказом командувача Національної гвардії України від 18.06.2021 № 110 о/с у запас у зв`язку із закінченням строку контракту, з правом носіння військової форми одягу, 30 червня 2021 року. Для постановки на військовий облік направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 . До оперативного резерву першої черги не зараховувати…».

Після звільнення та виключення позивача зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення на підставі наказу командира частини НОМЕР_1 від 30.06.2021 № 157, йому стало відомо, що грошове забезпечення здійснювалось не в повному обсязі.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.12.2021 у справі №280/10386/21, яке набрало законної сили 29.01.2022, позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2010 по 28.02.2014, з 10.08.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та в період з 01.03.2018 по 30.06.2021 - березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2010 по 28.02.2014, з 10.08.2017 по 28.02.2018. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січня 2008 року та в період з з 01.03.2018 по 30.06.2021 - березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Відповідно до положень статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі №280/10386/21, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді даної справи в силу положень статті 78 КАС України.

17.08.2022 відповідач за рішенням суду виплатив позивачу суму індексації в сумі 44 457,00 грн., що сторонами по справі не заперечувалась.

Позивач зазначає, що військова частина не врахувала при розрахунках абзац 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 за період з 01.03.2018 по 30.06.2021. Так, позивач зазначає, що після підвищення посадового окладу у березні 2018 року, розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, а навпаки, грошовий дохід зменшився на 255,09 грн., підвищення доходу не відбулось. Оскільки в лютому 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн, а величина приросту індексу споживчих цін 241.70% то відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за лютий рахується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 лютого 2018 року помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762,00 грн. * 241,70% /100), що становить 4258,75 грн. Тобто, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума належної індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4258,75 грн. - 0,00 грн. = 4258,75 грн., а тому відповідач за період з 01.12.2010 по 28.02.2014 повинен був виплатити 25 694,42 грн., за період з 10.08.2017 по 28.02.2018 - 28 196,65 грій, а за період з 01.03.2018 до 30.06.2021 року - 228741,13 грн. з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись із сумою виплаченої індексації, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами першою-третьою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (надалі - Закон №1282-ХІІ).

Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок № 1078).

Пунктом 2 Порядку №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 4 Порядку № 1078 зазначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Відповідно до п.5 Порядку №1078 (в редакції станом на 01.03.2018) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Враховуючи приписи абз. 1, п. 5 Порядку №1078 вбачається, що підставою для прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 (фактично визначення базового місяця) є підвищення окладів особи.

З 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабміну України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

Таким чином, для оскаржуваного періоду з 01.03.2018 по 30.06.2021 включно індекс споживчих цін за 1 або 100 є встановленим в березні 2018 року.

Враховуючи приписи абз. 2, п.5 Порядку №1078, ст. 4 Закону України № 1282-XII, офіційні дані, що містяться на сайті Державної служби статистики України щодо індексів споживчих цін, то лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% перевищено для військовослужбовців.

Разом з тим, підвищення тарифних ставок (окладів) та прийняття значення індексу споживчих цін у березні 2018 року за 1 або 100 відсотків не спростовують, що позивач має право на отримання виплати індексації в розмірі, який має бути встановлено відповідно до приписів абз. 4, 6 п.5 Порядку №1078.

Проаналізувавши абз. 3-5 п.5 Порядку №1078, суд вбачає, що вони здійснюють правове регулювання виплати індексації за тих чи інших умов конкретно в місяці підвищення грошового доходу, яким за обставинами даної справи є березень 2018 року.

При цьому, згідно абз. 6 п. 5 Порядку №1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Зазначена норма свідчить про те, що у випадку позивача якщо розмір підвищення його грошового доходу в березні 2018 року не перевищив суму індексації, що мала скластися в цьому місяці, то визначена сума індексації (як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу), має продовжуватися йому виплачуватися до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців або до дати звільнення його зі служби.

Підсумовуючи, вірне вирішення спірних правовідносин вимагає встановити співвідношення розміру підвищення грошового доходу позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру) та суму індексації, що мала скластися в цьому місяці.

Відповідно до п. 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Щодо суми індексації, яка мала скластися в березні 2018 року, то з врахуванням цифрових значень наданих позивачем у розрахунку індексації, врахування, приписів п. 4, 5 Порядку №1078, даних Мінстатистики щодо індексів споживчих цін її розмір мав складати 4463,15 грн. (1762,00 грн * 253,3%), а не 4258, 75 грн. (лютий 2018 року (1762, 00*241, 70% /100) 0, 00 грн (березень 2018 року)), як зазначив позивач.

Пунктом 2 Порядку №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Під час встановлення співвідношення розміру підвищення грошового доходу позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру), суд керується наявною в матеріалах справи особистою карткою на грошове забезпечення за 2018 рік.

Відповідно до п. 164.1.2, 164.2, 164.2.1 ст. 164 ПК України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Суд зазначає, що «грошовий дохід» включає в себе всі складові грошового забезпечення військовослужбовця, що відповідає ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Додатково слід зазначити, що згідно п. 168.5 ст. 168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Особиста картка на грошове забезпечення за 2018 рік підтверджує, що компенсація ПДФО позивачу нараховувалася виходячи із суми складових його грошового забезпечення, що підтверджує висновки суду, що в якості грошового доходу слід враховувати грошове забезпечення в цілому.

Відповідно до п. 1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міноборони України №260 від 11.06.2008 (чинної станом на березень 2018 року) грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.

Так, суд не погоджується із викладеним твердженнями позивача, що після підвищення посадового окладу у березні 2018 року, розмір підвищення його грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, а навпаки, грошовий дохід зменшився на 255,09 грн., та підвищення доходу не відбулось.

Обґрунтовуючи вищевикладене позивач зазначив, що грошове забезпечення позивача:

- за лютий 2018 року складає 17407,36 грн., а саме: посадовий оклад - 1070,00 грн., Оклад за військовим званням - 130,00 грн., Надбавка за вислугу років - 360,00 грн., Надбавка за виконання особливо важливих завдань - 780,00 грн., Премія - 12305,00 грн., Таємність -107,00 грн., Компенсація - 2655,36 грн.,

- за березень 2018 року складає 17152,27 грн., а саме: Посадовий оклад - 5220,00 грн., Оклад за військовим званням -1410,00 грн., Надбавка за вислугу років - 2652,00 грн., Надбавка за виконання особливо важливих завдань - 1856,40 грн., Премія - 3393,00 грн., Таємність - 522,00 грн., Компенсація - 2098,87 грн.

Проте, суд звертає увагу, що згідно наявної в матеріалах справи особистої картки на грошове забезпечення за 2018 позивача вбачається, що грошовий дохід позивача (як сума складових які не мають разового характеру):

- в лютому 2018 року дійсно становив 17407, 36 грн., а саме: - 1070,00 грн., Оклад за військовим званням - 130,00 грн., Надбавка за вислугу років - 360,00 грн., Надбавка за виконання особливо важливих завдань - 780,00 грн., Премія - 12305,00 грн., Таємність -107,00 грн., Компенсація - 2655,36 грн.,

- а в березні 2018 року становив 32451, 32 грн., а саме: посадовий оклад - 5220,00 грн., Оклад за військовим званням -1410,00 грн., Надбавка за вислугу років - 2652,00 грн., Надбавка за виконання особливо важливих завдань - 1856,40 грн., Премія 12305, 00 грн. (а не 3993, 00 як помилково зазначив позивач), Таємність - 522,00 грн., Компенсація - 2098,87 грн. та 2655, 36, грн. (яку не зазначив позивач), нагородні АТО - 3535, 72 грн.(які не зазначено позивачем) .

За таких умов, збільшення грошового доходу ОСОБА_1 в березні 2018 року склало 15043, 96 грн. (32451, 32 грн. - 17407,36 грн.), спростовує наявність підстав для виплати позивачу з 01.03.2018 по 30.06.2021 сталого щомісячного розміру індексації відповідно до приписів абзаців 4,6 пункту 5 Порядку №1078, оскільки підвищення грошового доходу на 15043, 96 грн. перевищило розмір індексації, який мав бути виплачений позивачу в березні 2018 року (4463,15 грн).

Отже, відповідачем при розрахунку індексації ОСОБА_1 було правомірно проведено розрахунок з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати індексації, то суд зазначає наступне.

У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Стаття 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі ст. 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Використане у ст. 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №240/11882/19.

Враховуючи наявність факту виплати позивачу сум індексації грошового забезпечення лише 17.08.2022 за періоди 01.12.2010 по 28.04.2014 та 10.08.2017 по 30.06.2021 , суд вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати (грошового забезпечення), у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення по день фактичної виплати індексації 17.08.2022.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи з`ясовані обставини, досліджені матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з п.9 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за періоди з 01.12.2010 по 28.04.2014 та 10.08.2017 по 30.06.2021 включно за весь час затримки виплати по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення - 17.08.2022.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова