Справа № 260/2477/22
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2023 рокум. Ужгород№ 260/2477/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у судовому засіданні:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник відповідача 1 - Ткаченко Р.О;

представник відповідача 2 - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головного управління Національної гвардії України про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач - ОСОБА_1 Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до про Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головного управління Національної гвардії України про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості, а саме:

1. адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та Головного управління Національної гвардії України про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

2. визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії та Головного управління Національної гвардії України України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошовою забезпечення за період з 01 квітня 2015 року по 04 вересня 2019 року не в повному обсязі, відповідно до довідки від 27.11.2020 року №82.

3. визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, які полягають у не застосуванні п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови КМУ від 30.08.20.1 7р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. №103) при обчисленні ОСОБА_1 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2018 та 2019 років.

4. визнати дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, до довідки від 27.11,2020 року №82 протиправними.

5. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 недоплачену індексацію грошовою забезпечення за період з квітня 2015 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 94068.20 гри.

6. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь користь ОСОБА_1 недоплачене грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби.) за період березень 2018 року-вересень 2019 року в розмірі 17576.92 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у період з 13 травня 2011 року по 04 вересня 2019 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України за контрактом, 04 вересня 2019 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 припинено контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії та виключено зі списку особового складу військової частини та всіх видів забезпечення старшину ОСОБА_1 звільнено у запас з військової служби. Вказує на те, що при проведенні розрахунку при звільненні з військової частини порушенно вимоги чинного законодавства. Вказує на те, що січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації, оскільки за спірний період вбачалася незмінність посадових окладів військовослужбовців. Разом з тим, зазначає, що відповідач в порушення постанови КМУ №704 при обрахунку посадового окладу, окладу за військове звання не врахував, що тарифний коефіцієнт множиться на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), а у 2019 році для обрахунку були взяті дані 2018 року. Вважає, що військовою частиною йому недоплачено грошове забезпечення за період з березня 2018 року по вересень 2019 року у розмірі 17576,92 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

15 серпня 2022 року відповідачем - Головним управлінням Національної гвардії України подано відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що такий проти позову заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову вказує на те, що Головне управління Національної гвардії України є неналежним відповідачем у справі, оскільки не здійснювала нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення, а позивач не проходив військову службу у Головному управлінні Національної гвардії України.

09 вересня 2022 року позивач подав відповідь на відзив, з якої вбачається, що позивач вказує на те, що відповідач - Головне управління Національної гвардії України не заперечив проти доданих документів та законних підстав у викладених доводах позивача у позовній заяві стосовно нарахування індексації та її розміру з 2015-2019 роках під час проходження військової служби за контрактом, зазначає що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

10 жовтня 2022 року Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на позовну заяву, з якої вбачається, що така проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних. Зокрема, зазначає, що з моменту набрання чинності Постанови КМУ №10132 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" розмір грошового забезпечення позивача виплачувався з урахуванням індексації грошового забезпечення , яка була проведена раніше методом підвищення доходів випереджаючим шляхом і тому п. 10-2 Порядку не підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки не розповсюджується на випадки індексації грошового забезпечення військовослужбовців, яка проведена шляхом підвищення грошових доходів населення з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом на підставі п. 3 постанови КМУ №1013, оскільки це призвело б необґрунтованого нарахування сум індексації. Разом з тим, зазначає, що грошове забезпечення військовослужбовцям за період з 01.03.2018 року до теперішнього часу нараховувалося та виплачувалося згідно з Постановою КМУ №704 від 30.08.2017 року та наказу МВС України від 15.03.2018 року №200. Згідно розділу VII Наказу №200, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Позивачем не було надано в якості доказу жодної копії наказу командира Військової частини або наказу командувача Національної гвардії України, де б зазначалося про виплату йому надбавки за особливості проходження служби в розмірах визначених Наказом №200.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з мотивів наведених у позовній заяві, просив позов задоволити.

Представник військової частини НОМЕР_1 у судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд врахувати письмовий відзив та відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних.

Будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду даної справи, представник Національної гвардії України у судове засідання не з`явився.

Заслухавши позивача та представника Військової частини НОМЕР_1 , розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що у період з 13 травня 2011 року по 04 вересня 2019 року позивач - ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України законтрактом.

04 вересня 2019 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України припинено контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення старшину ОСОБА_1 (а.с. 14) та проведено розрахунок при звільненні.

Як вбачається із довідки №82 від 27.11.2020 року індексація грошового забезпечення за період служби нараховувалася та виплачувалася (базові місяці: січень, серпень, грудень 2015 року; січень, червень 2016 року; серпень 2017 року; січень, березень 2018 року) згідно Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Право на проведення індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по листопад 2018 року не виникло так як індекс споживчих цін не перевищував поріг індексації (а.с. 23-25).

Предметом спору у цій справі є оцінка наявності чи відсутності підстав для визнання дій військової частини протиправними та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення в повному обсязі, тобто з урахуванням січня 2008 року як базового місяця для її розрахунку, а також щодо нарахування надбавки за вислугу років та надбавки за проходження служби відповідно до довідки № 82 від 27 листопада 2020 року.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 квітня 2015 року по 04 вересня 2019 року не в повному обсязі, то суд виходить з наступного.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Під ефективним засобом (способом) судового захисту слід розуміти такий, що призводить до бажаних наслідків, дає найбільший ефект для відновлення юридичного становища особи, яке існувало до порушення її прав чи законних інтересів. Тому ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 5 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) засіб захисту повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9).

З огляду на вказане, суд зазначає, що вирішення питання щодо визначення базового місяця, який належить застосувати при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача за період з 01 квітня 2015 року до 04 вересня 2019 року, сприятиме досягненню мети правосуддя та цілей ефективного захисту судом порушеного права позивача.

Указаний висновок відповідає правовій позиції і підходу, які застосував Верховний Суд у постанові від 12 травня 2022 року у справі №580/3335/21 з подібними правовідносинами (пункти 26-34).

У цьому контексті суд зазначає, що з аналізу положень Закону №2011-XII і Закону №1282-ХІІ вбачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункти 43-44 постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі №380/1513/20).

Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 7 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Стосовно дискреційних повноважень, Верховний Суд уже зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 13 грудня 2018 року у справі №802/412/17-а, від 11 квітня 2018 року у справі №806/2208/17.

Стосовно справ з подібними правовідносинами, то Верховний Суд у своїй практиці указував на те, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.

Зазначені висновки Суд виклав у постановах від 29 листопада 2021 року у справі №120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20.

Так, розтлумачивши пункти 2, 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, у згаданих справах №400/1118/21 і 420/3593/20 Верховний Суд указав, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Одночасно з цим, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. Водночас нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Зрештою на основі аналізу наведених норм суд дійшов висновку, що місяць, у якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Суд констатує, що правовідносини у наведених справах і у даній справі є подібними, а відтак указаний висновок є релевантним до цієї справи.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Указана постанова була чинна з 1 січня 2008 року до 1 березня 2018 року.

Отже, з січня 2008 року посадовий оклад позивача не змінювався. Він змінився лише в березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

Отже, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 1 квітня 2015 року до 28 лютого 2018 року.

Вказане узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 09.06.2022 року у справі №600/524/21-а.

З огляду на вказане та з метою ефективного захисту порушеного права позивача на отримання в повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 1 квітня 2015 року до 28 лютого 2018 року, суд прийшов до висновку про необхідність визначення січня 2008 року базовим місяцем для обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача за вказаний період.

Щодо позовних вимог в частині нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 04 вересня 2019 року, то суд зазначає наступне.

Зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась з 01 березня 2018 року у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30 серпня 2017 року, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Це стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) у цілях нарахування індексації військовослужбовцям на березень 2018 року.

П.4 цієї Постанови передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, Постановою №704 визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

Відповідно до абз.1 п.5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Таким чином, оскільки підвищення посадового окладу позивача з березня 2018 року відбулося у зв`язку із прийняттям Постанови №704, якою змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців, тому саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу першого пункту 5 Порядку №1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків.

Згідно із абз.2 п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Разом з тим, питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку № 1078.

За змістом абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суми індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Так, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку №1078.

Разом з тим, відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

Суд зазначає, що відповідач у межах спірних правовідносин безпідставно оминув норми абзацу 3, 4, 6 п.5 Порядку №1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу, не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по вересень 2019.

З врахуванням наведеного вище, суд зазначає, що наявні підстави для проведення перерахунку індексації грошового забезпечення позивачу у період з березня 2018 року по вересень 2019 року з урахуванням абз.4,5,6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що дії відповідача є протиправними, оскільки при не нарахуванні та при частковому нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення відповідачем неправильно встановлено базовий місяць, а тому порушені права позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з квітня 2015 року по лютий 2018 року, із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), а в період з 01 березня 2018 року по 04 вересня 2019 року здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення, з урахуванням абз.4,5,6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 та здійснити виплату з урахуванням раніше проведених виплат.

Що стосується вимоги позивача про визнання протиправними дій, які полягають у не застосуванні п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 та 2019 року та протиправності дій з нарахування та виплати надбавки за особливості проходження служби відповідно до довідки №82 від 27 листопада 2020 року, то суд зазначає наступне.

Грошове забезпечення позивачу нараховувалось та виплачувалось згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Наказ № 704) та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 200 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам" (далі - Наказ № 200).

Згідно розділу VIII Наказу № 200, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Військовослужбовцям, зазначеним у пункті 1 цього розділу, залежно від якості, складності, інтенсивності, обсягу, важливості та умов військової служби розмір надбавки за особливості проходження служби може збільшуватися до 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Перелік посад (підрозділів), за якими встановлюється і виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, установлюється наказом командувача Національної гвардії України.

Розмір надбавки за особливості проходження служби кожному військовослужбовцю встановлюється наказом командира військової частини, командирам військових частин - наказами вищих командирів (начальників).

Позивачем не було надано в якості доказу жодної копії наказу командира Військової частини або наказу командувача Національної гвардії України, де б зазначалося про виплату йому надбавки за особливості проходження служби в розмірах, визначених розділом VIII Наказу № 200.

Також, згідно з розділом IV Наказу № 200, посадові оклади особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, виплачуються залежно від обійманих ними посад і тарифних розрядів, передбачених штатом військової частини.

При цьому в штаті тарифний розряд для осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, позначається дробом у чисельнику.

Особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, до дня, з якого вони приступили до виконання обов`язків за посадами, виплачуються: прийнятим з числа військовослужбовців строкової військової служби - посадовий оклад за 1 тарифним розрядом, установленим у додатку 1 до постанови № 704, з дня набрання чинності контрактом, але не раніше дня призначення на відповідні посади; прийнятим на військову службу за контрактом - посадовий оклад за 1 тарифним розрядом, установленим у додатку 1 до постанови № 704, з дня зарахування до списків особового складу військової частини.

У разі призначення осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, з одних посад на інші посадові оклади за новими посадами виплачуються з дня, з якого вони стали до виконання обов`язків за цими посадами, але не раніше дня видання наказу про призначення.

Особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, призначеним на посади офіцерського складу, з того дня, з якого вони приступили до виконання обов`язків за посадою, але не раніше дня видання наказу про призначення, виплачуються посадові оклади за тарифними розрядами, передбаченими штатами за цими посадами.

Особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, призначеним на посади рядового, сержантського і старшинського складу, з того дня, з якого вони приступили до виконання обов`язків за посадою, але не раніше дня видання наказу про призначення, виплачуються посадові оклади, передбачені штатами за цими посадами.

В примітках до додатку 1 до постанови № 704 зазначено:

«Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.

Посадові оклади осіб рядового, сержантського і старшинського (осіб рядового і молодшого начальницького) складу встановлюються за 1-12 розрядами.

Посадові оклади за окремими посадами осіб рядового, сержантського і старшинського (осіб рядового і молодшого начальницького) складу понад 12 тарифний розряд визначаються керівниками державних органів."

Отже твердження Позивача, що розмір посадового окладу повинен враховуватись з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати також не знаходить свого підтвердження, а відтак у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити, так як і вимоги про стягнення недоплаченого грошового забезпечення, так як така вимога є похідною.

Що ж стосується вимоги позивача про стягнення з військової частини недоплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 квітня 2015 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 94068,20 гривень, то суд вказує на те, що така вимога є передчасною, так як індексація грошового забезпечення на виконання даного рішення відповідачем не проведена.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, наявність правових підстав для задоволення позову частково, із зазначених у рішенні підстав.

Керуючись статтями 6, 9, 72-76, 242 -246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головного управління Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволити частково.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 01 квітня 2015 року по 04 вересня 2019 року не в повному обсязі.

3. Зобов`язати Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 квітня 2015 року по 28 лютого 2018 року з врахуванням раніше виплачених сум, із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) за період з 01 березня 2018 року по 04 вересня 2019 року із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (з урахуванням виплачених сум)».

5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27 лютого 2023 року.

СуддяС.А. Гебеш