Справа № 560/1276/23
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1276/23
РІШЕННЯ

іменем України

28 лютого 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списиком № 2. Рішення №65 від 15 грудня 2022 року Головного УПФ України у Івано-Франківській області визнати протиправним та скасувати. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницької області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи: період навчання в Хмельницькому СПТУ-7 з 01.09.1982 року по 16.07.1985 року за фахом слюсар - сантехнік-газозварник; (2 роки 10 місяців 15 днів ); з 09.08.1985 року по 11.05.1986 року на посаді електрозварника Полонської фабрики " Вторресурси" (9 місяців два дні); службу в лавах Радянської Армії з 12.05.1986 року по 28.05.1988 року ; з 12.07.1988 року по 30.12.1988 року курси водіїв на Полонському ремонтно - транспортному підприємстві (5 місяців 18 днів); з 09.11.1989 року по 30.11.1990 року на посаді електрозварника заводу залізоконструкцій ім. Орджонікідзе ; (1 рік 21 день ); з 29 січня 1991 року по 03.04.1992 року на посаді газоелектрозварника Полонського заводу продовольчих товарів (1 рік 2 місяці 4 дні); з 23 квітня 1992 року по 01.03.1996 року Полонського АТП -16844 на посаді газоелектрозварника (3 роки 10 місяців 8 днів ); з 29 липня 1996 року по 31.01.2000 року на посаді газоелектрозварника Полонського підприємства "Агрохім" (3 роки шість місяців 2 дні); з 01.02.2000 року по 06.06.2000 року на посаді учня ливарника , ливарника формо ливарної дільниці Полонського заводу художньої кераміки (4 місяці 5 днів ); з 12.06.2000 року по 15.04.2003 року на посаді електрозварника ручного зварювання ВАТ "Полонський фарфоровий завод" (2 роки 09 місяців 03 дні); з 17.02.2004 року по 31.01.2007 року на посаді електрогазозварника ВАТ "Південьзахідшляхбуд" (два роки 10 місяців 03 дні); з 12.08.2011 року по 11.05.2012 року на посаді електрогазозварника ПАТ "Агрохім" ( 9 місяців); з 20.08.2014 року по 20.04.2015 року на посаді електрогазозварника ТОВ "Граніт" ( 8 місяців); з 17.05.2018 року по 31 липня 2020 року на посаді зварника Комунального підприємства "Благоустрій" ( один рік 10 місяців 1 день); Призначити, здійснити нарахування та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 15.02.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08.12.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Проте отримав протиправну відмову.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

До суду надійшов відзив, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи (відсутність уточнюючих довідок, не надано результатів атестації робочого місця).

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що згідно з записами трудової книжки Серія НОМЕР_1 від 09.08.1985 позивач в період з 01.09.1982 року по 16.07.1985 року навчався за фахом слюсар - сантехнік , газозварник в Хмельницькому СПТУ -7 ( 2 роки 10 місяців 15 днів); з 09.08.1985 року по 11.05.1986 року працював на посаді електрозварника Полонської фабрики "Вторресурси" (9 місяців два дні); проходив службу в лавах Радянської Армії з 12.05.1986 року по 28.05.1988 року; з 12.07.1988 року по 30.12.1988 року проходив курси водіїв на Полонському ремонтно - транспортному підприємстві ( 5 місяців 18 днів); з 09.11.1989 року по 30.11.1990 року працював на посаді електрозварника заводу залізних конструкцій ім. Орджонікідзе ; (1 рік 21 день ); з 29 січня 1991 року по 03.04.1992 року працював на посаді газоелектрозварника Полонського заводу продовольчих товарів ( 1 рік 2 місяці 4 дні); з 23 квітня 1992 року по 01.03.1996 року працював у Полонському АТП-16844 на посаді газоелектрозварника ( 3 роки 10 місяців 8 днів ); з 29 липня 1996 року по 31.01.2000 року працював на посаді газоелектрозварника Полонського підприємства "Агрохім" (3 роки шість місяців 2 дні); з 01.02.2000 року по 06.06.2000 року працював на посаді учня ливарника, ливарника формо-ливарної дільниці Полонського заводу художньої кераміки (4 місяці 5 днів); з 12.06.2000 року по 15.04.2003 року працював на посаді електрозварника ручного зварювання ВАТ "Полонський фарфоровий завод" (2 роки 09 місяців 03 дні); з 17.02.2004 року по 31.01.2007 року працював на посаді електрогазозварника ВАТ "Південьзахідшляхбуд" (два роки 10 місяців 03 дні ); з 12.08.2011 року по 11.05.2012 року працював на посаді електрогазозварника ПАТ "Агрохім" ( 9 місяців); з 20.08.2014 року по 20.04.2015 року працював на посаді електрогазозварника ТОВ "Граніт" (8 місяців); з 17.05.2018 року по 31 липня 2020 року працював на посаді зварника Комунального підприємства "Благоустрій" (один рік 10 місяців 1 день);

Станом на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії страховий стаж згідно записів трудової книжки становив більше 27 років із яких пільговий стаж на посаді газоелектрозварника, електрозварника більше 18 років.

Рішенням Головного УПФ України у Івано-Франківській області №65 від 15 грудня 2022 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, оскільки стаж роботи заявника за Списком №2 відсутній.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи: - з 01.09.1882 по 16.07.1985 - запис не містить дати видачі документа, на підставі якого внесено інформацію, що є порушенням п.2.17 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, затверджена постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 за №162, в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державного комітету СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 за №412, а у дипломі №353493 від 16.07.1985 період навчання, вказаний на україномовній стороні диплома, не співпадає із періодом навчання на другій його стороні, яка відображена російською мовою; - з 12.07.1988 по 30.12.1988 - через відсутність інформації щодо присвоєння кваліфікації.

Не погоджуючись з винесеним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058), визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно п."б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Зі змісту наведених норм права слідує, що особа має право на отримання різних видів пенсії. При цьому, громадянин сам обирає вид пенсії, яку бажає отримувати, подавши до органу, що призначає пенсію, відповідну заяву.

Суд встановив, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою від 08.12.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з Списком №2.

На дату звернення з заявою від 08.12.2022 позивач досяг 55-річного віку. Страховий стаж позивача становить 23 роки 9 місяців 4 дні.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У пункті 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Також, необхідно зазначити, що відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.1993 №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Щодо твердження відповідача, що період навчання з 01.09.1882 по 16.07.1985 не зараховується до стажу, оскільки запис не містить дати видачі документа, на підставі якого внесено інформацію, що є порушенням п.2.17 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, затверджена постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 за №162, в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державного комітету СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 за №412, а у дипломі № НОМЕР_2 від 16.07.1985 період навчання, вказаний на україномовній стороні диплома, не співпадає із періодом навчання на другій його стороні, яка відображена російською мовою, суд зазначає наступне.

Отже, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд зазначає, що згідно запису з трудової книжки встановлено, що позивач в період з 01.09.1882 по 16.07.1985 проходив навчання в Хмельницькому СПТУ - 7, що підтверджується відповідним записом та печаткою навчального закладу, а також Дипломом № НОМЕР_2 в якому стверджено, що ОСОБА_2 поступив до навчального закладу 01.09.1982 та 16.09.1985 отримав Диплом про закінчення навчального закладу.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" №103/98-ВР від 10.02.1998 час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Таким чином, за певних умов, до пільгового стажу може бути зарахований час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти.

Визначаючи статус навчального закладу - Хмельницького спеціалізоване професійно-технічне училище №7, необхідно застосовувати законодавство, яке було чинним на час навчання позивача.

Суд встановив, що в період навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки "Про народну освіту" від 28.06.1974 № 2778-VIII.

Згідно з ст. 42 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки "Про народну освіту" професійно-технічні навчальні заклади є основною школою професійно-технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу. До професійно-технічних навчальних закладів (училищ, професійних шкіл) приймаються громадяни СРСР, які закінчили восьмирічну або середню загальноосвітню школу.

Особам, які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, присвоюється відповідна кваліфікація (розряд, клас, категорія) з професії і видається атестат встановленого зразка, а тим, хто добився особливих успіхів у навчанні при зразковій поведінці, - атестат з відзнакою. Особам, які закінчили середні професійно-технічні училища, видається диплом про присвоєння кваліфікації з професії і здобуття середньої освіти, а тим, хто особливо відзначився, - диплом з відзнакою (стаття 48 Закону № 2778-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 49 цього Закону середня спеціальна освіта здійснюється в технікумах, училищах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до середніх спеціальних навчальних закладів.

Після набуття чинності Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки "Про освіту" від 23.05.1991 № 1060-XII та Закону України "Про вищу освіту" технікуми віднесені до вищих навчальних закладів І рівня акредитації, в яких здійснюється підготовка фахівців за спеціальностями освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста.

Так, статтею 32 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки "Про освіту" від 23.05.1991 № 1060-XII професійно-навчальними виховними закладами є: професійно-технічне училище, професійні училища різних рівнів.

Натомість, статтею 34 вказаного Закону визначено, що вищими навчальними закладами є технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

З наведених норм законодавства суд дійшов висновку, що технічне училище було закладом професійної (професійно-технічної) освіти, а отже вказаний період навчання позивача може бути віднесений до пільгового стажу.

Суд звертає увагу, що позивачу також було зараховано до страхового стажу роботи період проходження служби в рядах радянської Армії з 12.05.1986 по 19.05.1988 (2 роки 8 днів), що також підтверджується видруківкою стажу для розрахунку права на пенсію (долученою позивачем до матеріалів позову).

Щодо періоду перебування на курсах на Полонському ремонтно-транспортному підприємстві з 12.07.1988 по 30.12.1988 (5 місяців 18 днів) який не зарахований через відсутність інформації щодо присвоєння кваліфікації, суд зазначає, що відсутність такої інформації не спростовує факт навчання на курсах позивача на відповідному підприємстві, а тому вказаний період підтверджений відповідними записами у трудовій книжці та підлягає зарахуванню до загального трудового стажу.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позивач із врахуванням усіх записів зазначених у трудовій книжці, в тому числі доведених судом вище за для зарахування відповідачем до страхового стажу, позивач має страховий стаж понад 26 років (27 років 1 місяць та 7 днів), що не заперечує і сам позивач в позовній заяві.

Крім того, згідно оскаржуваного рішення відповідача від 15.12.2022 №65 встановлено, що стаж роботи заявника за Списком №2 відсутній.

Суд зазначає, що згідно з записами трудової книжки Серія НОМЕР_1 від 09.08.1985 позивач в період з 01.09.1982 року по 16.07.1985 року навчався за фахом слюсар - сантехнік, газозварник в Хмельницькому СПТУ-7; з 09.08.1985 року по 11.05.1986 року працював на посаді електрозварника Полонської фабрики "Вторресурси"; проходив службу в лавах Радянської Армії з 12.05.1986 року по 28.05.1988 року; з 12.07.1988 року по 30.12.1988 року проходив курси водіїв на Полонському ремонтно - транспортному підприємстві; з 09.11.1989 року по 30.11.1990 року працював на посаді електрозварника заводу залізних конструкцій ім. Орджонікідзе; з 29 січня 1991 року по 03.04.1992 року працював на посаді газоелектрозварника Полонського заводу продовольчих товарів; з 23 квітня 1992 року по 01.03.1996 року працював у Полонському АТП-16844 на посаді газоелектрозварника; з 29 липня 1996 року по 31.01.2000 року працював на посаді газоелектрозварника Полонського підприємства "Агрохім"; з 01.02.2000 року по 06.06.2000 року працював на посаді учня ливарника, ливарника формо-ливарної дільниці Полонського заводу художньої кераміки; з 12.06.2000 року по 15.04.2003 року працював на посаді електрозварника ручного зварювання ВАТ "Полонський фарфоровий завод"; з 17.02.2004 року по 31.01.2007 року працював на посаді електрогазозварника ВАТ "Південьзахідшляхбуд"; з 12.08.2011 року по 11.05.2012 року працював на посаді електрогазозварника ПАТ "Агрохім"; з 20.08.2014 року по 20.04.2015 року працював на посаді електрогазозварника ТОВ "Граніт"; з 17.05.2018 року по 31 липня 2020 року працював на посаді зварника Комунального підприємства "Благоустрій".

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно записів трудової книжки суд встановив, що у ній наявні усі спірні записи з належним їх оформленням, а тому необхідність надання позивачем відповідних уточнюючих довідок відсутня.

Суд звертає увагу на те, що за приписами пункту 3 Порядку №383 в період роботи позивача необхідно застосовувати Список №2, який був чинний у цей період.

Необхідно також звернути увагу, що списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 1 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Розділом XXXII "Загальні професії" списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, передбачалася професія "електрозварювальники і їх підручні".

Розділом XXXIII "Загальні професії" списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, передбачалася посада за позицією 906 "Електрозварники ручного зварювання".

Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії" передбачено професію за кодом №906 "Електрозварники ручного зварювання".

Суд зауважує, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16.01.1985 №17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для висновку, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом неодноразово, у тому числі у постановах від 23.12.2019 у справі №535/103/17, від 26.03.2020 у справі №193/45/17, від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17.

Таким чином, професії електрозварника, газоелектрозварника, зварника, електрозварника ручного зварювання, передбачена у всіх списках № 2, а доводи відповідача про не підтвердження зайнятості позивача є необґрунтованими. Як наслідок, надані документи підтверджують право позивача на врахування періоду роботи на посаді електрозварника, газоелектрозварника, зварника, електрозварника ручного зварювання до пільгового стажу, а в відповідачів не було підстав для відмови у зарахування зазначених періодів роботи до пільгового стажу.

Стосовно зарахування до пільгового стажу період роботи позивача на посаді учня ливарника формо-ливарної дільниці Полонського заводу художньої кераміки з 01.02.2000 по 06.06.2000 суд зазначає наступне.

Після набрання чинності законом України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах передбачав Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року.

Відповідно до підпункту 2190201а-13404 пункту 2190201а а) "Робітники" підрозділу 21902000 2 "Виробництво керамічних, фарфорових, фаянсових виробів та феритів" розділу 21900000 XVIII "Скляне виробництво, виробництво керамічних, фарфорових і фаянсових виробів" до посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відноситься посада ливарників санітарно-будівельних виробів на стенді.

Оскільки, позивач в період з з 01.02.2000 по 06.06.2000 працював учнем ливарника формо-ливарної дільниці Полонського заводу художньої кераміки, про що стверджує запис у трудовій книжці, а тому існують підстави для зарахування відповідного періоду до спеціального (пільгового) стажу роботи позивача.

Таким чином, вказані відповідачами підстави для не зарахування до пільгового стажу за Списком №2 позивача спірних періодів роботи у спірному випадку не можуть бути визначальними обставинами, які обумовлюють право позивача на пільгову пенсію.

Суд зважає на те, що відповідачі не навели заперечень щодо віднесення посади позивача до посад, які дають право на віднесення вказаного періоду до пільгового стажу.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією. При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Верховний Суд у постанові від 31.10.2019 у справі № 688/4170/16-а зазначив, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове забезпечення.

Щодо не зарахування до пільгового стажу роботи період служби в лавах Радянської Армії суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону № 1058-ІV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Постановою Ради міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 затверджено Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій.

Відповідно до пункту 109 цього Положення при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці періоди строкової служби в Радянській армії прирівнюються за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даного періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Зі змісту трудової книжки позивача вбачається, що слідом за періодом строкової служби в армії позивач працював на посаді електрозварювальника 2 розряду.

Оскільки така робота відноситься до Списку №2, відтак за бажанням позивача служба в армії, що передувала цій роботі має зараховуватися до пільгового стажу за Списком №2.

Виходячи з наведеного, період з 12.05.1986 по 28.05.1988 служби в лавах Радянської Армії підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача.

Отже, посади, на яких позивач працював у спірні періоди відносяться до посад, що передбачені Списком №2 та дають право на пільгову пенсії.

Таким чином, стаж позивача на посаді за Списком №2 підтверджений записами у трудовій книжці, здійсненими з урахуванням вимог закону, та не потребує підтвердження додатковими документами.

В постанові від 09.02.2020 по справі №520/15025/16-а, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідальних контролюючих органів, а не працівник.

Відповідно до частини 2 статті 114 Закону 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи при зверненні, зокрема, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок.

Натомість, згідно з пунктом б статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для чоловіків після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема щодо страхового стажу 30 та 25 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Тому відмова та рішення управління ПФУ в призначенні позивачу, який на час звернення із заявою про призначення пенсії досяг 55 років, мав страховий стаж роботи 27 років 1 місяць 7 днів (з врахуванням стажу позивача, який зараховано відповідачем (23 роки 9 місяців 4 дні) та стажу, який слід зарахувати позивачу за результатами розгляду цієї справи (3 роки 4 місяців 3 дні)) в тому числі робота за Списком №2 - понад 12 років 6 місяців, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на відсутність ним 29 - річного страхового стажу, є протиправними.

Отже, позивач набув право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1788-ХІІ, тому позов підлягає задоволенню, а оскаржувані рішення (відмова) управління ПФУ - скасуванню.

Суд звертає увагу на те, що зміни до Закону № 1058-IV (зокрема щодо доповнення його статтею 114) внесено Законом № 2148-VIII від 3 жовтня 2017 року, тобто раніше ухвалення КСУ Рішення № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року. Тому відсутні підстави стверджувати про повторне запровадження правового регулювання, яке КСУ раніше визнав неконституційним. При цьому рішення КСУ про визнання неконституційними та втрату чинності положеннями одного закону не тягне втрату чинності положеннями іншого закону, який не був предметом конституційного контролю.

Аналогічна позиція викладена в рішенні Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року по справі №360/3611/20 (Пз/9901/32/20) (провадження № 11-209заі21), яке набрало законної сили.

Визначаючись щодо дати з якої необхідно призначити позивачу пенсію, суд зауважує, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи те, що позивач пенсійного віку набув 14.02.2022, а з заявою про призначення пенсії звернувся лише 08.12.2022, тобто після трьохмісячного терміну, а тому пенсію необхідно призначати з 08.12.2022, а не 15.02.2022, як помилково вважає позивач.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону відмовляючи у призначенні пенсії позивачу, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позов задовольняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області №65 від 15 грудня 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в Хмельницькому СПТУ-7 з 01.09.1982 року по 16.07.1985 року за фахом слюсар - сантехнік-газозварник та період навчання на курсах водіїв на Полонському ремонтно-транспортному підприємстві.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди: навчання в Хмельницькому СПТУ-7 з 01.09.1982 року по 16.07.1985 року за фахом слюсар - сантехнік-газозварник; з 09.08.1985 року по 11.05.1986 року на посаді електрозварника Полонської фабрики " Вторресурси"; з 12.05.1986 року по 28.05.1988 року службу в лавах Радянської Армії; з 12.07.1988 року по 30.12.1988 року курси водіїв на Полонському ремонтно - транспортному підприємстві; з 09.11.1989 року по 30.11.1990 року роботи на посаді електрозварника заводу залізоконструкцій ім. Орджонікідзе; з 29 січня 1991 року по 03.04.1992 року роботи на посаді газоелектрозварника Полонського заводу продовольчих товарів; з 23 квітня 1992 року по 01.03.1996 року Полонського АТП-16844 роботи на посаді газоелектрозварника; з 29 липня 1996 року по 31.01.2000 року роботи на посаді газоелектрозварника Полонського підприємства "Агрохім"; з 01.02.2000 року по 06.06.2000 року на посаді учня ливарника, ливарника формо-ливарної дільниці Полонського заводу художньої кераміки; з 12.06.2000 року по 15.04.2003 року роботи на посаді електрозварника ручного зварювання ВАТ "Полонський фарфоровий завод"; з 17.02.2004 року по 31.01.2007 року на посаді електрогазозварника ВАТ "Південьзахідшляхбуд"; з 12.08.2011 року по 11.05.2012 року роботи на посаді електрогазозварника ПАТ "Агрохім"; з 20.08.2014 року по 20.04.2015 року роботи на посаді електрогазозварника ТОВ "Граніт"; з 17.05.2018 року по 31 липня 2020 року роботи на посаді зварника Комунального підприємства "Благоустрій";

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 08 грудня 2022 року на підставі пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців,15,Івано-Франківськ,76018 , код ЄДРПОУ - 20551088)

Головуючий суддя О.П. Шевчук