Справа № 522/3889/23
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2023-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/3889/23
Провадження 2-а/522/159/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Волошина А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 27.02.2023 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом просив видворити відповідача, посилаючись на те, що 18.06.2022 до Шевченківського відділу у м. Запоріжжі УДМС у Запорізькій області працівниками УМП ГУНП у Запорізькій області був запрошений громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 для з`ясування питання щодо законного перебування на території України. В результаті проведеної перевірки встановлено, що громадянин ОСОБА_1 прибув до України 21.01.2021 легально через КПП «Бориспіль» за паспортним документом громадянина Республіки Узбекистан для виїзду за кордон не виїхав через 90 днів, бо працював та не хотів виїжджати. Шевченківським відділом у м. Запоріжжі УДМС у Запорізькій області встановлено, що ОСОБА_1 на території України знаходиться не законно та 18.06.2022 прийняв рішення про примусове повернення в країну погодження, зобов`язано відповідача покинути територію України до 16.07.2022. Рішення від 16.07.2022 № 13 про примусове повернення відповідач не оскаржував, проте у встановлений термін до 16.07.2022 громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 самостійно територію України не залишив. 25.02.2023 відповідач повторно виявлений працівниками ГУ ДМС України в Одеській області на промтоварному ринку «7-км» щодо нього складено протокол та постановою притягнутий до адміністративної відповідальності.

Ухвалою суду від 27.02.2023 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду на 01.03.2023 з проведення відеоконференції з Миколаївським пунктом тимчасового розміщення іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

У судовому засіданні 01.03.2023 представник позивача Саркісян А.Р. підтримав позовні вимоги та просив задовольнити.

ОСОБА_1 за допомогою перекладача Нішонова Рустамджона визнав позовні вимоги.

Представник відповідача Метлицька Л.В. підтримала визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Шевученківський відділ у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області 18.06.2022 прийнято рішення №13 про примусове повернення до країни походження громадянина Узбекистану ОСОБА_1 (а.с.17-21).

25.02.2023 працівниками ГУ ДМС України в Одеській області виявлено на промтоварному ринку «7-км» громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23).

25.02.2023 за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 009574 (а.с.25) та постановою про накладення адміністративного стягнення від 25.02.2023 ПН МОД № 009669 відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн (а.с.26).

25.02.2023 громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був затриманий про що складено протокол №МОД 000208 про адміністративне затримання (а.с.32).

ГУ ДМС в Одеській області 25.02.2023 прийнято рішення про поміщення у Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення (а.с.27).

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За змістом ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону №3773, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 2 ст.25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, зі змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 07.02.2018 року № 743/432/16-а (К/9901/3819/18 К/9901/3821/18).

Статтею 31 Закону № 3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом під час розгляду даної справи не було встановлено наявності обставин, передбачених ст.ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача.

Крім того, відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення та зник; відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відсутні, та зважаючи на те, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 порушив правовий режим знаходження його на території України, доказів бажання добровільно залишити територію України (наприклад, квиток) не надав, суд вважає, що є підстави для примусового видворення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України.

ГУ ДМС України в Одеській області звернулося до суду з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду з позовом, яке мотивоване тим, що повторно відповідача виявлено 25.02.2023 та 27.02.2023 відразу позивач звернувся до суду, адже розгляд справи без участі відповідача не вбачається можливим.

За приписами ч. 2 ст. 288 КАС України, якою передбачено, що адміністративні справи, визначені цією статтею, розглядаються судом за обов`язкової участі сторін у десятиденний строк з дня подання позовної заяви.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи, що представник позивача зазначає, що починаючи з червня 2022 року по лютий 2023 року працівниками ГУ ДМС в Одеській області неодноразово здійснювалися заходи щодо розшуку іноземця з метою проведення дій по примусовому поверненню, в тому числі і для звернення до суду з позовом про примусове видворення, враховуючи те, що відповідач ухиляється від виїзду з території України, в добровільному порядку суд вважає, що позивачу необхідно поновити строк для звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України, за заявою учасника справи, необхідно поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд вважає доведеною поважність причин пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду та встановлено можливість поновити такий строк, а, тому, суддя доходить висновку, що необхідно поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-9, 77, 241-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити строку Головному управлінню Державної міграційної служби України в Одеській області на звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України.

Позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, 65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення за межі території України задовольнити.

Примусово видворити з території України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 01 березня 2023 року.

Суддя В.Я.Бондар