Справа № 520/3007/23
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви в частині позовних вимог
27 лютого 2023 р. № 520/3007/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Волошин Д.А., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати ОСОБА_1 з 05.03.2019 перерахованої пенсії у зменшеному розмірі 75% від суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити з 05.03.2019 ОСОБА_1 пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 з врахуванням раніше сплачених сум;

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо відмови в перерахунку та виплаті з 01 квітня 2019 року пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФХ120351 від 07 січня 2023 року, про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити з 01 квітня 2019 року пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФХ120351 від 07 січня 2023 року про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою судді від 15.02.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності причин пропуску такого строку щодо першої позовної вимоги.

Представник позивача 22.02.2023 на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 15.02.2023, надав до суду заяву, в якій просив суд поновити строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

В обґрунтування заяви зазначив, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан, який було подовжено встановленим Законом порядку та триває і понині. У зв`язку з чим позивач був вимушений покинути своє постійне місце проживання та переїхати в місто Лубни Полтавської області, отримавши статус внутрішньо переміщеної особи. За час проживання на території міста Лубни позивач, спілкуючись з господарем у якого він проживає, дізнався в грудні 2022 року про існування рішення від 12 грудня 2018 року Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/3858/18, яким було визнано неправомірними та скасовано п.1,2 ПКМУ № 103 та про те, що 05.03.2019 Шостим апеляційним адміністративним судом міста Києва у справі №826/3858/18 рішення від 12 грудня 2018 року Окружного адміністративного суду міста Києва набрало законної сили. З вищезгаданих рішень суду позивач зробив висновок, що відповідачем неправомірно з 05.03.2019 проводилась виплата пенсії в розмірі 75% перерахованої станом на 01.03.2018 пенсії позивача. Також представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 був звільнений на пенсію з військової служби та визнаний військово-лікарською комісією обмежено придатним до військової служби, часто хворіє, у 2020 році для проведення консультацій був вимушений їхати за кордон. Зазначив, що здоров`я, яке було втрачено позивачем під час проходження військової служби не дає змоги позивачеві повноцінно розумітися в законодавстві України, а тому він цілком довірився державі у особі відповідача і не міг думати, що відповідач буде діяти не в межах Конституції України та законів України, а проводитиме виплату пенсії у зменшеному розмірі.

Дослідивши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що позивач просить суд, серед іншого, визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати ОСОБА_1 з 05.03.2019 перерахованої пенсії у зменшеному розмірі 75% від суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити з 05.03.2019 ОСОБА_1 пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 з врахуванням раніше сплачених сум, натомість до суду звернувся 13.02.2023 (сформовано в системі "Електронний суд" 11.02.2023), тобто з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не можна вважати поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Процесуальна можливість для звернення з позовом до суду пов`язана з певним часовим проміжком, протягом якого така особа може реалізувати право на звернення без застосування до неї наслідків пропуску такого строку. В той же час, у випадку звернення до суду поза межами такого строку, до неї підлягають застосуванню відповідні правові наслідки встановлені законом, в даному випадку ст. 123 КАС України.

Визначення початку або встановлення такого строку виходить з того, що такий початок починає своє обчислення з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. В цьому випадку, законодавцем встановлена альтернативність такого обчислення, при чому в одному випадку це день об`єктивно достовірної та беззаперечної обізнаності такої особи, в іншому випадку таке обчислення повинно здійснюватися із можливості бути обізнаним про ті чи інші обставини, що можуть впливати на порушення прав, свобод чи інтересів (умовно), тобто встановлена так би мовити можлива обов`язковість бути обізнаним про ті обставини, що впливають або мають безпосередній вплив на відповідне порушення прав.

При чому, суд зауважує, що законодавець пов`язує початок обчислення строку з не з тим, коли особа суб`єктивно з`ясувала для себе або почала усвідомлювати, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона об`єктивно повинна була дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність, що мають вплив на неї, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше.

Суд також звертає увагу, що дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Суд зазначає, що поновлення строку звернення до суду може здійснюватися з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або хибна помилка про не пропуск строку, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи, що позивач щомісячно отримуючи пенсію з 2018 року та отримуючи таку виплату у меншому розмірі, повинен був бути обізнаним про неналежне виконання своїх обов`язків з боку відповідача в період з 2018 року, проте своєчасно не скористався своїм правом на звернення до суду за судовим захистом.

У постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли особа почала вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язана з початком перебігу строку звернення до суду в разі, в разі якщо така особа без зволікань і протягом розумного строку не вчинила активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасності /несвоєчасності її перерахунку, тощо.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Отже суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Звертаючись до суду з клопотанням про поновлення строку звернення позивач зазначив, що не мав можливості раніше дізнатися про рішення від 12 грудня 2018 року Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/3858/18, посилався на поганий стан здоров`я та просив визнати поважними причини пропуску звернення до суду та поновити строк.

З цього приводу суд зазначає, що законодавець пов`язує початок обчислення строку з не з тим, коли особа суб`єктивно з`ясувала для себе або почала усвідомлювати, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона об`єктивно повинна була дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність, що мають вплив на неї, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до суду також з огляду на те, що отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його звернення не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти майже через чотири роки після отримання пенсії за березень 2019 року.

На думку суду, наведені у заяві причини, з яких позивач просить поновити строк звернення до суду, не можна визнати поважними та об`єктивними причинами пропуску вказаного строку враховуючи висновки Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, викладені у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

Щодо посилань позивача на стан здоров`я суд зазначає, що ним не надано доказів на підтвердження обставин, які б перешкоджали позивачу звернутись з позовом у встановлений законом строк, зокрема, через уповноваженого представника.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відтак, оскільки позивач подав заяву до суду після закінчення строку, протягом якого йому належало усунути недоліки позовної заяви, не звернувся із клопотанням про продовження процесуального строку та з позовом звернувся до суду поза межами встановленого статтею 122 КАС України строку, суд вважає, що позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 123, 169, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :
Заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду - залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачу в частині вимог про визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати ОСОБА_1 з 05.03.2019 перерахованої пенсії у зменшеному розмірі 75% від суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити з 05.03.2019 ОСОБА_1 пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 з врахуванням раніше сплачених сум.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Волошин