Справа № 520/15515/2020
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 р.Справа № 520/15515/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача Глущенко А.М.

представника відповідача Дьомінова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт", Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 12.07.21 року по справі № 520/15515/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт"

до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт" ( далі - позивач, ТОВ "Регіонпродукт") звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просило суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області щодо приватного підприємства "ПАРФЮМ" (податковий номер 30236144), яке згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 09.04.2020 припинено, шляхом приєднання до ТОВ "Регіонпродукт":

№ 8 від 06.02.2020, № 8 від 06.02.2020, № 8 від 06.02.2020, № 7 від 06.02.2020 - у повному обсязі;

№ 8 від 06.02.2020 на суму 72 948,96 грн;

№ 8 від 12.03.2020, № 8 від 12.03.2020, № 8 від 12.03.2020 - у повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 року замінено відповідача - Головне управління ДПС у Харківській області, на його правонаступника - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі - відповідач).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 року адміністративний позов ТОВ "Регіонпродукт" задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №8, №8 від 12.03.2020 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №8 від 06.02.2020 року на суму 45 000 грн, з яких: 36 000 грн - основний платіж, 9000 грн - штрафні фінансові санкції.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та недотримання норм процесуального права, не погодився з рішенням суду першої інстанції та просив його скасувати у частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у частині визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень: від 06.02.2020 року № 8, № 8, № 8, № 7, № 8 від 12.03.2020 - в повному обсязі; від 06.02.2020 № 8 на суму 72 948,96 грн.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що Інформаційні послуги отримані ПП "ПАРФЮМ" від ПП "СПС", переслідували ділову мету та економічну ціль, оскільки факт надання інформаційно-консультаційних послуг підтверджено актом наданих послуг на загальну суму 240 000 грн з ПДВ та на підставі платіжного доручення сплачено кошти за послуги, що призвело до зміни у структурі активів ТОВ "Регіонпродукт" як правонаступника ПП "ПАРФЮМ".

Правовідносини оренди приміщень між ПП "ПАРФЮМ" та ТОВ "Компанія Гефест" мають реальний характер та ділову мету, а ремонтні роботи орендованих приміщень підтверджені достатніми та належними первинними документами.

Ремонтні роботи орендованих приміщень 1 поверху з ТОВ "Альп-Евервест" , 2 поверху з ТОВ "Інвестбілдінг", 3 поверху з ТОВ "ТТ 2006" підтверджені первинними документами, копії яких надавались відповідачу, проте не були належним чином досліджені та оцінені.

Матеріали справи та акти перевірок не мають доказів використання будівельних матеріалів поза межами господарської діяльності ПП "ПАРФЮМ", тому підприємство не мало податкових зобов`язань, а, отже, податкові накладні складені помилково та не призводять до застосування штрафу за порушення граничних строків їх реєстрації.

Вказує, що ПП "ПАРФЮМ" належним чином виконало податковий обов`язок зі сплати військового збору, оскільки ним фактично сплачено суму військового збору до бюджету з оподатковуваного доходу у вигляді дивідендів засновників. Однак судом першої інстанції не було враховано обставини сплати військового збору та статусу узгодженості податкового зобов`язання з військового збору.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказав на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при винесенні рішення та просив його скасувати в частині задоволення позовних вимог ТОВ "РЕГІОНПРОДУКТ", в іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду залишити без змін.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що податкове повідомлення-рішення № 8 від 06.02.2020 року прийняте правомірно, оскільки надані ФОП ОСОБА_1 послуги із розробки документів є саме нематеріальним активом з огляду на те, що вони безпосередньо використовувались підприємством у своїй діяльності з метою економічних вигод у майбутньому. Оскільки документи, що були розроблені ФОП ОСОБА_1 , використовувались підприємством у своїй господарській діяльності, метою якої є отримання доходу, тому надані послуги є саме нематеріальним активом та підлягають амортизації.

Вказує, що податкові повідомлення-рішення № 8 та № 8 прийняті правомірно, оскільки нежитлові приміщення першого поверху, які ПП "ПАРФЮМ" орендувало у ТОВ "СПС", не були введені в експлуатацію та підприємство повернуло їх орендодавцю після ліквідації ПП "ПАРФЮМ" без досягнення мети господарської діяльності - отримання доходу та без пред`явлення вимоги компенсування вартості будівельних матеріалів та виконання ремонтних робіт. Відсутність розумних економічних причин (ділової мети) оренди приміщень, якщо такі приміщення не використовуються у господарській діяльності платника податку, унеможливлює включення відповідних сум до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити без змін рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.03.2020 року №8, №8 повністю та податкового повідомлення-рішення від 06.02.2020 року № №8 на суму 45 000 грн.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Регіонпродукт", відповідно до якого він просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 року по справі № 520-15515/2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ "Регіонпродукт" залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, відзиви на апеляційні скарги, вислухавши учасників справи, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ТОВ "Регіонпродукт" підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на підставі направлень від 27.12.2019 року № 3936, 3937, 3938, 3939, 3940, виданих Головним управлінням ДПС у Харківській області у зв`язку з надходженням відомостей з ЄДР щодо припинення діяльності шляхом приєднання, проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПП "ПАРФЮМ" (податковий номер 30236144) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 до 26.12.2019 правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску з 01.01.2011 до 26.12.2019, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки на підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 11.12.2019 № 2918.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області складено акт від 16.01.2020 №112/20-40-05-08-09/30236144 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП "ПАРФЮМ", яким встановлено порушення:

- п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 90 582 грн та зменшено від`ємного значення об`єкту оподаткування на суму 1 067 472 гривні;

- п.198.1, п.198.3, абз. г) п.198.5, п.198.6 ст.198 ПК України, що призвело до зменшення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 807 923 гривні;

- п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України, ПП "ПАРФЮМ" не склало зведені податкові накладні на не використані у господарській діяльності товари, та не зареєструвало в Єдиному реєстрі податкові накладні на суми податкових зобов`язань з ПДВ 166 957 гривень;

- п.п.168.1.4. п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.п.176.2 «а» п.176.2 ст.176 ПК України, в частині несвоєчасного перерахування військового збору при виплаті доходу за період з 18.12.2018 по 30.01.2019 у загальній сумі 58 835,75 гривень.

24.01.2020 року позивач подав до Головного управління ДПС у Харківській області заперечення на акт документальної позапланової виїзної перевірки від 16.01.2020 №112/20-40-05-08-09/ НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 196-206).

За результатами розгляду заперечення на акт перевірки ГУ ДПС у Харківській області листом № 3840/10/20-40-05-08-14 від 14.02.2020 року повідомило ТОВ "Регіонпродукт" про те, що відповідно до висновків акту перевірки від 16.01.2020 в частині порушення п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України ПП "ПАРФЮМ" не склало зведені податкові накладні на невикористані в господарській діяльності ТМЦ та не зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних суми податкового зобов`язання з ПДВ на суму 166 957 грн, у т.ч. за вересень 2017 року на суму 61661 грн, та за вересень 2019 року на суму 105296 грн. та п. 201.10 ст. 201 ПК України, яким ПП "ПАРФЮМ" порушило терміни реєстрації податкових накладних (розрахунків коригувань) в Єдиному реєстрі податкових накладних за перевіряємий період на суму ПДВ 49871,6 грн, у тому числі з перевищенням терміну реєстрації до 15 календарних днів на суму 37793, 67 грн; з перевищенням терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів суму 271,73 грн; з перевищенням терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів на суму 7962,71 грн; з перевищенням терміну реєстрації від 61 до 365 календарних днів на суму 3843,49 грн, підлягають перегляду. В іншій частині, висновки акту від 16.01.2020 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП "ПАРФЮМ" залишено без змін (т. 1 а.с. 207-218).

На підставі висновків акту документальної позапланової виїзної перевірки від 16.01.2020 №112/20-40-05-08-09/30236144 відповідачем винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- №8 від 06.02.2020 на загальну суму 124 447,50 грн, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 99 582 грн та застосовано штрафні санкції на суму 24 895,50 гривень;

- №8 від 06.02.2020, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 067 472 грн за три квартали 2019 року;

- №8 від 06.02.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 807 923 гривні;

- №8 від 06.02.2020, яким застосовано штрафні санкції з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на загальну суму 80 708,89 гривень;

- №7 від 06.02.2020, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 41 070,01 грн та пеню у розмірі 1 060,54 грн., на загальну суму 42 130,55 грн, за несвоєчасне перерахування військового збору.

Крім того, Головним управлінням ДПС у Харківській області у зв`язку з надходженням відомостей щодо припинення діяльності ПП "ПАРФЮМ" (податковий номер 30236144), шляхом приєднання, проведена позапланова виїзна документальна перевірка підприємства з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України, податків та зборів, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 27.12.2019 до 17.02.2020, відповідно до наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 12.02.2020 № 854.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області складено акт від 02.03.2020 № 590/20-40-05-08-09/30236144 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП "ПАРФЮМ", яким встановлено порушення:

- п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 60 818 грн;

- п.198.1, п.198.3, абз. г) п.198.5, п.198.6 ст.198 ПК України, що призвело до зменшення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за січень 2020 року в сумі 423 210 грн;

- п. 201.10 ст. 201 ПК України ПП "ПАРФЮМ" порушило терміни реєстрації податкових накладних (розрахунків коригувань) у Єдиному реєстрі податкових накладних за грудень 2019 року на суму ПДВ 53 162,00 гривні.

На підставі висновків акту документальної позапланової виїзної перевірки від 02.03.2020 №590/20-40-05-08-09/30236144 відповідачем винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- №8 від 12.03.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 60 818 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 30 409 гривень;

- №8 від 12.03.2020, яким зменшено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за січень 2020 року в сумі 423 210 гривень;

- №8 від 12.03.2020, яким застосовано штрафні санкції з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за порушення терміну реєстрації податкових накладних (розрахунків коригувань) на суму 15 948,60 гривень.

Не погодившись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ "Регіонпродукт" в частині скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області №8, №8 від 12.03.2020 року, суд першої інстанції не погодився з висновком ГУ ДПС у Харківській області про економічну недоцільність господарської операції суборенди приміщення між платником та ПП «СПС», оскільки на момент проведення перевірки правовідносини суборенди не були припинені, а тому було передчасно оцінювати ділову мету та економічну доцільність такої господарської операції.

Скасовуючи частково податкове повідомлення-рішення від 06.02.2020 №8, суд першої інстанції виходив з того, що інформаційно-консультаційні послуги, надані ФОП ОСОБА_1 , не можуть вважатись нематеріальним активом, оскільки сама номенклатура послуг свідчить про неможливість їх реалізації та використання для отримання прибутку, а отже вказане податкове повідомлення-рішення на суму 45 000 грн, з яких 36 000 грн - основний платіж, а 9 000 грн - штрафні санкції, підлягає скасуванню.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом правомірно винесені спірні повідомлення-рішення на підставі належних доказів.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи колегія суддів зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України. Зокрема, цим Кодексом визначається вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність як діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством (п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, яка визначає презумпцію правомірності рішень платника податку, самостійно визначені платником податку валові витрати і податковий кредит вважаються сформованими правомірно, доти контролюючим органом в установленому порядку не буде доведено факту невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Згідно з п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Приписами пп. 14.1.156 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України;

Положеннями п. 54.1. ст.54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За приписами п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. У даній податковій накладній зазначаються в окремих рядках обов`язкові реквізити, перелік яких наведений у п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Отже, законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, визначено, що господарська діяльність діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

З урахуванням наведеного, при здійсненні господарської діяльності, основною діловою метою платника податків є отримання прибутку. Не можуть вважатися такими, що вчинені з діловою метою, операції за наслідками яких платник податків бажає отримати виключно податкову вигоду без здійснення реальної господарської діяльності.

Щодо правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень: №8 від 12.03.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 60 818 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 30 409 гривень; №8 від 12.03.2020, яким зменшено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за січень 2020 року в сумі 423 210 гривень, колегія суддів зазначає таке.

Матеріалами справи підтверджено, що 01.08.2019 року між ПП «СПС» та ПП "ПАРФЮМ" укладено договір суборенди нежитлового приміщення № 18.08.-1 від 01.08.2019 року, за умовами якого ПП «СПС» (орендодавець) передає, а ПП "ПАРФЮМ" (суборендар) приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення виробничого корпусу, розташовані в нежитловій виробничій будівлі літ. «Н-5» за адресою: проспект Любові Малої, 93, м. Харків, загальна площа приміщень, що передаються в оренду - 4500,00 кв.м.

Між ПП "ПАРФЮМ" та ТОВ «Альп Еверест» укладено договір № 3 від 25.04.2019 про виконання робіт за умовами якого підрядник бере на себе зобов`язання виконати комплекс будівельних робіт з поточного ремонту приміщень першого та другого поверхів замовника, за адресою: проспект Любові Малої, 93, м. Харків, обсяг яких визначається додатками та додатковими угодами до даного договору.

Додатковою угодою №3 від 16.08.2019 сторони затвердили виконання монтажу сталевих конструкцій, що підтверджується актом здачі-приймання робіт № 18 від 20.12.2019 та кошторисом на проведення додаткових робіт.

Додатковою угодою №1 від 20.12.2019 до додаткової угоди №3 від 16.08.2019 сторони домовилися про виконання додаткових ремонтних робіт приміщення першого поверху за адресою: проспект Любові Малої, 93, м. Харків, що підтверджується актом здачі-приймання робіт № 19 від 24.12.2019 та кошторисом на проведення додаткових робіт.

Додатковою угодою № 5 від 31.10.2019, № 6 від 21.10.2019 та № 7 від 25.11.2019 сторони затвердили виконання спеціалізованих будівельних робіт приміщення за адресою: проспект Любові Малої, 93, м. Харків, що підтверджується актами здачі-приймання робіт №15 від 16.12.2019, № 16 від 20.12.2019, № 17 від 20.12.2019 та кошторисом на проведення додаткових робіт.

За умовами договору виконання ремонтних робіт проводиться з матеріалів замовника - ПП "ПАРФЮМ". На підтвердження використання власних будівельних матеріалів для проведення ремонтних робіт позивачем надано відомість ресурсів матеріалів для виконання робіт з поточного ремонту приміщення першого поверху за адресою проспект Любові Малої, 93, м. Харків та акт списання матеріалів від 24.12.2019.

Суми податку на додану вартість за грудень 2019 року у розмірі 323 676 грн включено підприємством ПП "ПАРФЮМ" до податкового кредиту відповідного податкового періоду, що відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість, даним декларації з ПДВ за відповідний податковий період та даним Єдиного реєстру податкових накладних.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що первинні документи позивача з приводу суборенди приміщення та його ремонту з використанням власних матеріалів не мають дефектів форми, змісту або походження, які, в силу Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Податкового кодексу України та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704), спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Як правомірно враховано судом першої інстанції зазначені документи мають наслідком зміни в структурі активів платника податків, а відтак є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що взаємовідносини позивача з ТОВ «СПС» щодо суборенди приміщень та їх ремонту мають триваючий характер та на момент завершення перевірки не були припинені, а тому оцінювати ділову мету та економічну доцільність зазначеної операції передчасно, тому податкові повідомлення-рішення № 8 від 12.03.2020, № 8 від 12.03.2020 підлягають скасуванню.

Щодо правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №8 від 06.02.2020 року в частині визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 45 000 грн, з яких 36 000 грн - основний платіж, 9000 - штрафні фінансові санкції, колегія суддів зазначає наступне.

Так, ПП "ПАРФЮМ" 04.01.2016 укладено договір з ФОП ОСОБА_1 про надання послуг № 11/01 від 04.01.2016 року, за умовами якого ФОП ОСОБА_1 (виконавець) зобов`язується надавати інформаційно-консультаційні послуги по розробці регламентуючої внутрішньої документації ПП "ПАРФЮМ" (замовнику), пов`язаною з діяльністю підприємства в порядку і обсязі, визначеному у договорі. Види, конкретний перелік, характер, обсяг, порядок надання і строки послуг можуть бути визначені сторонами в додатках до договору.

Додатком до договору № 11/01 від 04.01.2016 сторони узгодили перелік інформаційно - консультативних послуг по розробці регламентуючої внутрішньої документації.

Разом з договором позивачем надано акт приймання-передачі наданих послуг від 31.12.2016 року на загальну суму 200 000 грн (без ПДВ).

Судовим розглядом встановлено, що спірним в цій операції є не питання реальності господарської операції, а відображення зазначеної операції у складі адміністративних витрат, у зв`язку з тим, що, на думку контролюючого органу, послуги по розробці регламентуючої внутрішньої документації слід вважати нематеріальним активом, та обліковувати відповідно до вимог П(С)БО 8 «Нематеріальні активи». Зокрема, придбаний або отриманий нематеріальний актив слід відобразити в балансі, якщо існує імовірність одержання майбутніх економічних вигод, пов`язаних з його використанням, а витрати на його створення підлягають амортизації.

Відповідно до положень П(С)БО 8, нематеріальний актив це немонетарний актив, який не має матеріальної форми та може бути ідентифікований (пункт 4 П(С)БО 8).

Пунктом 6 П(С)БО 8 визначено, що придбаний або отриманий нематеріальний актив відображається в балансі, якщо існує імовірність одержання майбутніх економічних вигод, пов`язаних з його використанням, та його вартість може бути достовірно визначена.

Відповідно до пункту 7 П(С)БО 8 нематеріальний актив, отриманий в результаті розробки, слід відображати в балансі за умов, якщо підприємство має: намір, технічну можливість та ресурси для доведення нематеріального активу до стану, у якому він придатний для реалізації або використання; можливість отримання майбутніх економічних вигод від реалізації або використання нематеріального активу; інформацію для достовірного визначення витрат, пов`язаних з розробкою нематеріального активу.

Якщо нематеріальний актив не відповідає вказаним критеріям визнання, то витрати, пов`язані з його придбанням чи створенням, визнаються витратами того звітного періоду, протягом якого вони були здійснені без визнання таких витрат у майбутньому нематеріальним активом (пункт 8 П(С)БО 8).

Тобто, суттєвою ознакою нематеріального активу є подальше його використання або реалізація, що призведе до отримання економічних вигод у майбутньому.

З акту приймання-передачі наданих послуг від 31.12.2016 року вбачається, що позивачем інформаційно-консультаційні послуги замовлені з метою упорядкування, вдосконалення та систематизації вже існуючих внутрішніх процесів на підприємстві. Зокрема, вдосконалено положення «Про матеріальну відповідальність», «Про оцінку цінності посади», «Про порядок внесення змін до штатного розкладу» тощо.

Доводи податкового органу, про те, що надані ФОП Дубовиком послуги є саме нематеріальним активом з огляду на те, що вони безпосередньо використовувались підприємством у своїй діяльності та з метою економічних вигод у майбутньому, колегія суддів вважає необгрунтованими з огляду на таке.

Так, витрати, пов`язані з отриманням послуг від ФОП ОСОБА_1 , не можуть визначатись витратами, що пов`язані з отриманням нематеріальних активів, з огляду на те, що не відповідають вказаним критеріям, оскільки підготовлені з метою систематизації вже існуючих процесів на підприємстві, а тому відсутні підстави для віднесення підприємством вказаних витрат до складу витрат у вигляді амортизації.

Отже, ПП "ПАРФЮМ" правомірно сформовано загальногосподарські витрати по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 у розмірі 200 000 грн.

Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані ФОП ОСОБА_1 інформаційно-консультаційні послуги не можуть вважатися нематеріальним активом, оскільки сама номенклатура послуг свідчить про неможливість їх реалізації чи використання для отримання прибутку, а тому податкове повідомлення-рішення № 8 від 06.02.2020 на суму 45 000 грн, з яких 36 000 грн основний платіж, 9 000 грн штрафні санкції - підлягає скасуванню.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі,Ю не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а тому апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №8 від 06.02.2020 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до висновків Акту перевірки показник в сумі 486 437 грн ПП «Парфюм» зобов`язано відобразити у відповідних рядках податкової декларації з податку на додану вартість, як суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту, та визначено як податковий кредит, сформований в результаті нереальних ремонтних робіт орендованих приміщень на користь ПП «Парфюм» з боку ТОВ «Інвестбілдінгруп», TOB «ТТ 2006», ТОВ «Альп Еверест», ТОВ «Інженерна група «ВЕРТИКАЛЬ».

Також за висновками контролюючого органу нереальними є роботи ПП «Парфюм» за наступними договорами:

- TOB «ТТ 2006» - договір №01-09015 від 01.09.2015 року;

- ТОВ «Інвестбілдінгруп» - договір № 14.01.2016 року від 14.01.2016 року;

- ТОВ «Інженерна група «ВЕРТИКАЛЬ» - договір № 24 від 06.06.2016 року;

- ТОВ «Альп Еверест» - договір №3 від 25.04.2019 року;

не підтверджено здійснення господарських операцій оренди приміщень першого поверху між ПП "Парфюм" та ТОВ "КОМПАНІЯ ГЕФЕСТ", позивачем завищено податковий кредит на суму 114 529 грн;

не підтверджено наявності ділової мети, розумних економічних причин замовлення господарської операції з ПП "СПС" на суму 240 000 грн в т.ч. ПДВ 40 000 грн;

не визначено податкові зобов`язання на ТМЦ, ПП "Парфюм" надано ТОВ "Альп-Еверест" відомість ресурсів матеріалів для використання робіт з поточного ремонту приміщення першого поверху для формування актів списання на суму 526478, 52 грн та ТОВ "ТТ 2006" на загальну суму 308 304,84 грн. Ненараховане податкове зобов`язання становить 166 957 грн.

Відповідно до умов договору № 497 від 01.01.2013 року Виконавець (ПП «СПС») зобов`язується надавати інформаційно-консультаційні послуги Замовнику (ПП "ПАРФЮМ") з порядку ведення бухгалтерського та податкового обліку, інформаційно - консультаційні послуги з юридичних питань, пов`язаних з діяльністю підприємства у порядку і обсязі, визначеному у Договорі за погодженням Сторін. Підпунктом 2.1 договору встановлено перелік послуг, які можуть надаватись за зазначеним договором (т. 6 а.с. 172-175).

Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 96 від 31.12.2016 на загальну суму 240 000 грн у т.ч. ПДВ 40 000 грн підтверджено надання підприємством ПП «СПС» у грудні 2016 року консультаційних послуг з питання впровадження змінної роботи на підприємстві, консультації щодо розроблення проектів локальних нормативних, розпорядчих та інших документів, які регламентують роботу та облік робочого часу при змінному режимі щодо розроблення проекту графіка змінності з дотриманням вимог законодавства щодо регулювання часу роботи та відпочинку, з ведення обліку робочого часу, оплати праці при змінному графіку, з питань обліку відпрацьованих змін у табелі. Також в рамках вказаного договору надавались консультації з питань бухгалтерського обліку, трансфертного ціноутворення та консультації з питань дотримання законодавства з безпечності харчових продуктів та захисту споживачів у зв`язку з проведенням перевірки Держпродспоживслужби.

Вказані первинні документи відповідають ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містять всі необхідні реквізити та відомості для належного підтвердження виконання господарських операцій.

За приписами абзацу 1 пункту 138.2 статті 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення, зберігання і яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Отже, витрати за договором № 497 від 01.01.2013 року понесені за наявності розумних економічних причин та прямо пов`язані з господарською діяльністю підприємства, що підтверджується належними документами первинного бухгалтерського обліку, які були надані під час проведення перевірки.

За таких обставин ПП "ПРАФЮМ" вказані витрати були правомірно включенні до складу витрат у 2016 році відповідно до приписів п.7 П(С)БО 16, як такі, що пов`язані з господарською діяльністю.

Отже, підприємством з дотриманням положень П(С)БО 16, віднесено вказані витрати до інших витрат, пов`язаних із збутом товару та з урахуванням чого правильно сформовано об`єкт оподаткування податком на прибуток приватних підприємств за 2016 рік.

Відповідно п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що вказані витрати у розмірі 200 000 грн правомірно включенні підприємством до складу витрат у 2016 році, оскільки пов`язані з господарською діяльністю ПП «ПАРФЮМ», а отже підприємство мало право віднести сплачену у складі вартості таких послуг суму ПДВ у розмірі 40 000 грн. до складу податкового кредиту за відповідний період.

Матеріалами справи підтверджено, що у період з 01.09.2015 до 31.12.2019 ПП «Парфюм» безперервно використовувало виробничі нежитлові приміщення на п`яти поверхах у будівлі за адресою: буд. Н-5, проспект Любові Малої, 93 м. Харків на підставі договору оперативної оренди від 01.09.2015 № 15.1.2/3 укладеного між ПП "ПАРФЮМ" та ТОВ «Компанія Гефест».

Факт передачі приміщень підтверджується Актом приймання-передачі від 01.09.2015 року.

31.03.2018 року ПП «Парфюм» повернуло орендовані нежитлові приміщення ТОВ «Компанія Гефест», що підтверджується Актом приймання-передачі від 31.03.2018 року.

На підставі договору оперативної оренди від 01.04.2018 № 18.4-2, укладеного між ПП «Парфюм» та ТОВ «Компанія Гефест», ПП «Парфюм» орендувало приміщення за адресою: буд. Н-5, проспект Любові Малої, 93, м. Харків, загальною площею 10 790, 2 кв. м, а саме: приміщення 1-го поверху загальною площею 1 922 кв.м ; приміщення 2-го поверху загальною площею 250,1 кв.м; приміщення 3-го поверху загальною площею 2 319 кв.м; приміщення 4-го поверху загальною площею 3 288, 6 кв. м; приміщення 5-го поверху загальною площею 3 010, 3 кв. м.

Відповідно до Акту приймання-передачі нерухомого майна від 01.10.2018 року ПП «Парфюм» повернуло ТОВ «Компанія Гефест» частину нежитлових приміщень першого поверху площею 183 кв.м., які знаходяться за адресою: буд. Н-5, проспект Любові Малої, 93, м. Харків. Після повернення вказаної площі першого поверху в користуванні ПП «Парфюм» залишилось 1739 кв.м. площі першого поверху.

01.08.2019 року ПП «Парфюм» повернуло ТОВ «Компанія Гефест» частину нежитлових приміщень першого поверху площею 1700 кв.м та третього поверху площею 2800 кв.м, що підтверджено Актом приймання-передачі нерухомого майна.

На підставі договору суборенди нежитлового приміщення від 01.08.2019 № 18.08.-1, укладеному між ПП «Парфюм» та ПП «СПС», ПП «Парфюм» отримало в суборенду, зокрема, приміщення першого поверху загальною площею 1700 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Харків, проспект Любові Малої, 93.

Тобто, фактично приміщення 1-го поверху не вибувало з користування ПП "ПАРФЮМ", оскільки використовувалось як складське приміщення, що безпосередньо відповідає техніко-фізичним характеристикам орендованого приміщення 1-го поверху.

Висновки контролюючого органу щодо відсутності розумних економічних причин (ділової мети) придбання послуг по оренді складських приміщень 1 поверху грунтуються на тому, що ПП "ПАРФЮМ" повернуло орендодавцю вказані приміщення без компенсування витрат на виконання ремонтних робіт та за використання ТМЦ.

Проте, судовим розглядом встановлено, що ПП "ПАРФЮМ" в подальшому уклало договір суборенди вказаного приміщення першого поверху складських приміщень та продовжувало його використовувати для провадження господарської діяльності.

Отже, господарська мета при вчиненні підприємством господарських операцій з придбання послуг по оренді складських приміщень та зони навантажувально - розвантажувальних робіт 1 поверху за адресою; м. Харків, проспект Любові Малої, 93 з 01.04.2018 року до 31.07.2018 року (1922,00 кв.м.) з 01.08.2018 року до 28.09.2018 року (1739,00 кв.м ), з 01.10.2019 до 31.12.2019 року (1739,00 кв.м.) та їх реальність безпосередньо підтверджується належними документами первинного бухгалтерського обліку, які були надані контролюючому органу під час проведення перевірки.

Таким чином, підприємством правомірно сформовано витрати по взаємовідносинам з ТОВ "КОМПАНІЯ ГЕФЕСТ" щодо оренди приміщення 1 поверху за адресою: м. Харків, проспект Любові Малої, 93, а саме: за 2 квартал 2018 року на суму 57 660 грн, за 3 квартал 2018 року на суму 80 237 грн, за 4 квартал 2018 року на суму 86 950 грн, за 1 квартал 2019 року на суму 115 933 грн, за 2 квартал 2018 року на суму 173 900 грн, за 3 квартал 2019 року на суму 57 967 грн ( всього на суму 572 647 грн) та за 4 квартал 2019 року на суму 231 867 грн, а тому підприємство мало право віднести сплачені у складі вартості таких послуг суми ПДВ за квітень 2018 року в сумі 3844 грн, за травень 2018 року в сумі 3844 грн, за червень 2018 року в сумі 3844 грн, за липень 2018 року в сумі 3844 грн, за серпень 2018 року в сумі 6407 грн, за вересень 2018 року в сумі 5797 грн, за жовтень 2018 року в сумі 5797 грн, за листопад 2018 року в сумі 5797 грн, за грудень 2018 року в сумі 5797 грн, за січень 2019 року в сумі 5797 грн, за лютий 2019 року в сумі 5797 грн, за березень 2019 року в сумі 11593 грн, за квітень 2019 року в сумі 11593 грн, за травень 2019 року в сумі 11593грн, за червень 2019 року в сумі 11593 грн, за липень 2019 року в сумі 11593 грн, за жовтень 2019 року в сумі 34779 грн, за листопад 2019 року до складу податкового кредиту за відповідний період.

Необхідність проведення ремонтних робіт в орендованих приміщеннях підтверджена вимогами, вказаними в аудиторських висновках ТОВ "БЮРО ВЕРІТАС СЕРТИФІКЕЙШН УКРАЇНА", ТОВ "АТБ Маркет", ПАТ "Миронівський хлібопродукт", а також у акті перевірки Держпродспоживслужби від 12.04.2017 року та приписі № 019 від 19.07.2018 року.

Реальність ремонтних робіт, які проводились ТОВ "ІНВЕСТБІЛДІНГ ГРУП" за договором №14.01.16 від 14.01.2016 року, ТОВ "АЛЬП ЕВЕРЕСТ" за договором № 3 від 25.04.2019 року, ТОВ "ІНЖЕНЕРНА ГРУПА ВЕРТИКАЛЬ" за договором №24 від 06.06.2016 року, TOB "ТТ 2006" за договором №01-09-15 від 01.09.2015 року підтверджуються документами первинного обліку.

Щодо взаємовідносин між ПП "ПАРФЮМ " та ТОВ "АЛЬП ЕВЕРЕСТ", колегія суддів зазначає наступне.

Так, договором № 3 від 25.04.2019 року між ТОВ "АЛЬП ЕВЕРЕСТ" (Підрядник) та ПП «ПАРФЮМ» (Замовник), передбачено, що Замовник доручає, а Підрядник бере на себе виконання комплексу будівельних робіт з поточного ремонту приміщення Замовника, відповідно до укладеного Договору та додатків до нього, за адресою: 61020, м. Харків, проспект Любові Малої, 93. Перелік і обсяг робіт, що підлягає виконанню Підрядником, визначається Додатком №2 (Кошторис на проведення робіт). Приймання-передача виконаних робіт здійснюється протягом встановленого сторонами строку шляхом підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Додатковими угодами № 1 до Договору № 3 від 25.04.2019 року про виконання робіт від 13.05.2019 року, № 2 до Договору № 3 від 25.04.2019 року про виконання робіт від 14.08.2019 року, № 4 до Договору № 3 від 25.04.2019 року про виконання робіт від 23.08.2019 року встановлено додаткові роботи з поточного ремонту приміщення першого та другого поверху, терміни виконання робіт та встановлена договірна ціна.

Виконання робіт підтверджено Актами здачі-приймання робіт (надання послуг) : № 11 від 25.09.2029 року, № 9 від 23.08.2019 року, № 7 від 11.07.2019 року.

ПП "ПАРФЮМ" надано ТОВ "АЛЬП-ЕВЕРЕСТ" відомість ресурсів матеріалів, що були використані для виконання робіт.

Щодо взаємовідносин між ПП "ПАРФЮМ " та TOB "ТТ 2006":

Договором на виконання підрядних робіт №01-09-15 від 01.09.2015 року, укладеним TOB "ТТ 2006" з ПП "ПАРФЮМ", визначено, що Замовник доручає, а Підрядник бере на себе зобов`язання виконати комплекс робіт з ремонту приміщень 3-го поверху будівлі літери «Н-5», що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Постишева, 93. Об`єм та ціни робіт за договором узгоджуються сторонами у локальному кошторисі, договірній ціні, відомостях ресурсів та проектно-технічній документації, які передаються Підряднику окремим актом. Здача-приймання виконаних робіт здійснюється по факту виконання робіт та оформлюється Актом приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат.

Додатковою угодою №1 до договору №01-09-15 від 01 вересня 2015 року на виконання підрядних робіт від 05.07.2016 року встановлено зміну вартості робіт у зв`язку із збільшенням обсягів робіт.

Виконання робіт підтверджено Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 за вересень 2017 року від 30.09.2017 року.

ПП "ПАРФЮМ" надано "ТТ 2006" відомість ресурсів матеріалів, що були надані Підряднику та використані для виконання робіт.

Щодо взаємовідносин між ПП "ПАРФЮМ " та ТОВ "ІНЖЕНЕРНА ГРУПА ВЕРТИКАЛЬ", колегія суддів зазначає наступне.

Договором на виконання підрядних робіт №24 від 06.06.2016 року встановлено що Замовник доручає, а Підрядник бере на себе виконання монтаж систем вентиляції в приміщенні будівлі літ. "Н-5" за адресою: 61020, м. Харків, проспект Любові Малої, 93. Приймання-передача виконаних робіт здійснюється по факту виконання робіт шляхом підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ-2В) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат.

Виконання робіт підтверджено Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 за вересень 2016 року.

Щодо взаємовідносин між ПП "ПАРФЮМ " та ТОВ "ІНВЕСТБІЛДІНГ ГРУП", колегія суддів зазначає наступне.

Договором №14.01.16 від 14.01.2016 року встановлено, що Замовник доручає, а Підрядник бере на себе зобов`язання виконати комплекс робіт з ремонту приміщень будівлі літери «Н-5», що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Постишева, 93. Об`єм та ціни робіт за договором узгоджуються сторонами у локальному кошторисі, договірній ціні, відомостях ресурсів та проектно-технічній документації, які передаються Підряднику окремим актом. Здача-приймання виконаних робіт здійснюється по факту виконання робіт та оформлюється Актом приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат.

Замовленнями між ПП "ПАРФЮМ" та ТОВ "ІНВЕСТБІЛДІНГ ГРУП" на ремонтно-будівельні роботи по реконструкції другого поверху виробничого корпуса літ. "Н-5" під виробничий цех за адресою: 61020, м. Харків, проспект Любові Малої, 93.

Виконання робіт підтверджено Актами здачі-приймання робіт (надання послуг): №2 за червень 2018 року від 30.09.2017 року, № 1 за травень 2018 року від 31.05.2018 року.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Ураховуючи вказані приписи законодавства, будь-які документи мають силу первинних лише в разі здійснення господарської операції та можуть братися для підтвердження даних податкового обліку.

Відповідно до вимог п. 2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Колегія суддів зазначає, що стан виконання податкових обов`язків визначається виключно дотриманням норм податкового законодавства. В основі оподаткування лежить не волевиявлення осіб у вигляді цивільно-правового правочину, а фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху та його зв`язку з господарською діяльністю платника податків. Це випливає з того, що норми податкового законодавства пов`язують формування витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування та податкового кредиту з фактом придбання товарів з метою використання в господарській діяльності.

Отже, вирішальним значенням при вирішенні питання щодо формування платником податку витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування та податкового кредиту має значення не те, які зобов`язання сторони обумовили договором, а те, що вчинив платник податків. З позицій оподаткування не має значення чи має в господарській операції дефект волевиявлення сторін правочину, а має значення господарська операція, що вчинена платником, яка і має бути предметом аналізу в податковому спорі.

У податковому обліку господарські операції та витрати за ними мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. Податковий кредит має бути обов`язково підтверджений податковою накладною.

Право платника податків на збільшення валових витрат та на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів (та/або будування, спорудження останніх), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів виключно у разі фактичного здійснення платником податків господарської операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, а тому не можуть бути підставою для врахування фінансових показників господарської операції в податковому обліку платника. Це однаковою мірою стосується як витрат із податку на прибуток, так і сум податкового кредиту з ПДВ.

У разі фактичного здійснення господарської операції певні недоліки, допущені в первинних документах, не є безумовною підставою для їх оцінки такими, що вони не є підставою для ведення платником податків податкового обліку, за умови, що в своїй сукупності ці документи складають цілісну картину господарської операції, факт здійснення якої не викликає сумнів.

Таким чином, наданими документами первинного обліку підтверджено використання придбаних робіт за такими операціями в межах господарської діяльності підприємства.

Факт отримання послуг підприємством, оплати їх вартості підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності.

Крім того, відповідно до акту перевірки контролюючим органом встановлено нереальність господарських операцій згідно з відомостями бази даних АІС "Податковий блок" з контрагентами:

ТОВ "АЛЬП-ЕВЕРЕСТ" у період з 01.01.2019 року до 20.09.2019 року по ланцюгу постачання не встановлено придбання подібних будівельних робіт, які в подальшому надані ПП "ПАРФЮМ", відповідно до відомостей про нарахування заробітної плати за 8 місяць 2019 року у штаті працювало три особи, за 9 місяць 2019 року у штаті працювало чотири особи;

TOB "ТТ 2006" у період з 01.01.2017 року до 30.09.2017 року по ланцюгу постачання не встановлено придбання подібних будівельних робіт, які в подальшому надані ПП "ПАРФЮМ", відповідно до відомостей про нарахування заробітної плати за 8 місяць 2017 року у штаті працювало дві особи, за 9 місяць 2017 року у штаті працювало дві особи;

ТОВ "ІНЖЕНЕРНА ГРУПА ВЕРТИКАЛЬ" у період з 01.01.2016 року до 30.09.2016 року по ланцюгу постачання не встановлено придбання подібних будівельних робіт, які в подальшому надані ПП "ПАРФЮМ", відповідно до відомостей про нарахування заробітної плати за 9 місяців 2017 року у штаті працювало сім осіб;

ТОВ "ІНВЕСТБІЛДІНГ ГРУП" у період з 01.01.2018 року до 30.06.2018 року по ланцюгу постачання встановлено придбання ремонтно-будівельних робіт приміщень будівлі літ. "Н-5", які в подальшому надані ПП "ПАРФЮМ" у ТОВ ВЕБІКОМ ПРО", де чисельність штату станом на 01.01.2018 року складає одна особа, а основні засоби станом на 01.01.2018 року складають 0,00 грн. Відповідно до відомостей про нарахування заробітної плати за 5 місяців 2018 року у штаті працювала одна особа, за 6 місяць 2018 року одна особа.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідних умов для здійснення господарської діяльності, зокрема, відсутність трудових ресурсів, як на підставу не підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивача, оскільки відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ними господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди позивачем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 04.09.2018 по справі №818/1249/17, суд зазначив: Суд визнає, що сумніви або припущення у будь-якому випадку не можуть бути доказами податкового правопорушення, прийнятним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що припущення відповідача про відсутність у контрагентів позивача необхідних кадрів та основних фондів, а також розсуд можливості виконання ними певних видів діяльності не є доказами в межах податкових правовідносин. Податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати ними (контрагентами) податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту та формування податкового зобов`язання поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Таким чином, предметом дослідження контролюючим органом під час перевірки мають бути первинні документи.

Судом встановлено, що контролюючим органом не проведена зустрічна перевірка контрагентів позивача.

Втім, посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Така правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 31.07.2018 у справі № 817/1339/17 (п. 19).

Суд зазначає, що формування підприємством податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту/витрат, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування платником даних свого податкового обліку, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За змістом указаної норми, за умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року по справі №804/12339/13-а.

Щодо доводів контролюючого органу про те, що ПП "ПАРФЮМ" не визначено податкові зобов`язання з ПДВ на ТМЦ, які були фактично не використані у господарській діяльності, а реалізовані, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Істотними умовами договору підряду є предмет, ціна і строк виконання робіт. Тобто, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник прийняти й оплатити виконану роботу.

Водночас відповідно до ст.839 ЦКУ, підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, зі свого матеріалу та своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 2 та 3 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При цьому, виконання робіт вважається самостійною операцією, а не сукупністю операцій з виконання робіт та продажу матеріалів, використаних при їх виконанні. Використання ж будь-яких товарно-матеріальних цінностей не призводить до окремого їх продажу поза договором підряду. Передача матеріалів від замовника до виконавця в цьому випадку не вважається їх продажем.

Господарські операції з ТОВ "Альп-Еверест" та ТОВ "ТТ 2006" відбувались реально, що підтверджено належними первинними документами, ПП "ПАРФЮМ" продовжило орендувати складське приміщення першого поверху за адресою: м. Харків, проспект Любові Малої, 93 на підставі договору суборенди у ПП "СПС".

Таким чином, ураховуючи наведене, а також те, що платником податків надано належним чином оформлені первинні документи, які підтверджують факт здійснення вказаних господарських операцій, колегія суддів зазначає, що податковим органом неправомірно зроблено висновок про порушення ПП "ПАРФЮМ" вимог Податкового кодексу України, а тому податкове повідомлення-рішення №8 від 06.02.2020 року є протиправними та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності винесення ГУ ДПС У Харківській області податкових повідомлень-рішень №8 від 06.02.2020 на суму 79 447, 50 грн та №8 від 06.02.2020, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється за засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем не надано, а судовим розглядом не встановлено будь-яких доказів щодо неправомірності винесення ГУ ДПС У Харківській області податкових повідомлень-рішень №8 від 06.02.2020 на суму 79 447, 50 грн та №8 від 06.02.2020.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень №8 від 06.02.2020 на суму 79 447, 50 грн та №8 від 06.02.2020 .

Щодо правомірності винесення Головним управлінням ДПС у Харківській області податкового повідомлення-рішення № 8 від 06.02.2020 року на суму 72 948, 96 грн за порушення передбачених п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України граничних строків реєстрації ПП "ПАРФЮМ" податкових накладних /розрахунків коригування до податкових накладних на суму податкових зобов`язань 166 957 грн, колегія суддів зазначає таке.

Актом документальної позапланової виїзної перевірки від 16.01.2020 року встановлено, що ПП "ПАРФЮМ" не склало зведені податкові накладні на невикористані у господарській діяльності товари та не зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних зобов`язання з ПДВ за вересень 2017 року на суму 61 661 грн, за вересень 2019 року на суму 105 296 грн, на загальну суму 166 957 грн.

Вказані зобов`язання з ПДВ на ТМЦ виникли внаслідок того, що ПП "ПАРФЮМ" реалізувало ТОВ "Альп-Еверест" , ТОВ Компанія Гефест" та ТОВ "ТТ 2006" ТМЦ для виконання робіт з поточного ремонту приміщення.

На відносини з приводу строків реєстрації зведеної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних поширюються положення статті 201 ПК України, що регулюють питання строків реєстрації звичайних податкових накладних.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

- 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПКУ платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПКУ, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) в терміни, встановлені ПКУ для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/'послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до ст. 196 ПКУ (крім випадків проведення операцій, передбачених п.п. 196.1.7 п. 196.1 ст. 196 ПКУ);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до ст. 197, підрозд. 2 рсзд. XX ПКУ, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених п.п. 197.1.28 п. 197,1 ст. 197 ПКУ);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів де складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в ЄРПН.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» із змінами та доповненнями.

Таким чином, умовами для виникнення у платника податкових зобов`язань за правилом пп "г" п. 19.5 ст. 198 ПК України є придбання товарів/послуг з ПДВ та використання та/або призначення до використання таких товарів у операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

За приписами пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, якщо платник податку на додану вартість починає використовувати товари/послуг/необоротні активи, які були попередньо придбані з податком на додану вартість, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, то він повинен нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами.

Тобто, умовою застосування цієї норми є встановлення контролюючим органом факту придбання товару/послуг (реальності господарської операції) і відсутність у платника податків підтверджуючих документів щодо використання таких товарів у господарській діяльності.

Доводи податкового органу про реалізацію будівельних матеріалів з боку ПП "ПАРФЮМ" на користь ТОВ «Альп-Евервест», TOB «ТТ 2006», ТОВ «Компанія Гефест» та відсутність доказів використання таких матеріалів у господарській діяльності ПП "ПАРФЮМ" з посиланням на податкову інформацію з інформаційно-аналітичних баз ДПС України, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки під час перевірки контролюючим органом не встановлено фактів використання будівельних матеріалів не у господарській діяльності ПП "ПАРФЮМ" , зокрема, не для ремонту орендованих приміщень, що забезпечували виробничі процеси ПП "ПАРФЮМ".

Колегія суддів зазначає, що використання товарно-матеріальних цінностей не призводить до окремого їх продажу поза договором на виконання підрядних робіт, ТМЦ фактично використані у господарській діяльності, а отже підприємство не повинно реєструвати зведені податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, а, відтак, вимога відповідача про реєстрацію зведених податкових накладних на передані ТМЦ за договорами виконання підрядних робіт, не відповідає положенням Податкового кодексу України та є незаконною.

За таких обставин, у ПП "ПАРФЮМ" був відсутній обов`язок складати та реєструвати податкові накладні, а помилкове виписування останньої не тягне за собою жодних наслідків, передбачених п. 120-1.1 ст. 120-1 К України, а тому податкове повідомлення-рішення № 8 від 06.02.2020 року на суму 72 948, 96 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення № 8 від 12.03.2020, колегія суддів вказує таке.

21.01.2020 ПП "ПАРФЮМ" зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 на суму ПДВ 53162, 32 грн на постачання ТМЦ, де покупцем є ПП "ПАРФЮМ".

Актом документальної позапланової виїзної перевірки від 02.03.2020 № 590/20-40-05-08-09/30236144 встановлено порушення ПП «Парфюм» п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, яке несвоєчасно зареєструвало податкові накладні при винесенні податкових зобов`язань за перевіряємий період на суму ПДВ 53162 грн.

Пунктом 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення штрафу на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації.

Отже, норма пункту п. 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України встановлює юридичну відповідальність за порушення платником податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної. При цьому законодавець окреслює ряд виключень, а саме коло різновидів податкових накладних, за несвоєчасну реєстрацію яких, платник податків не підлягатиме юридичній відповідальності у порядку цієї норми.

Так, диспозиція пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України передбачає, що штраф не застосовується за порушення граничних строків для реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

При цьому, для звільнення від відповідальності необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Аналіз наведених законодавчих норм, дозволяє стверджувати, що визначені п. 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України виключення не підпадають під правовідносини, в межах яких до ПП "ПАРФЮМ" спірним податковим повідомленням-рішенням було застосовано штрафні санкції, оскільки, така податкова накладна лише не надавалась отримувачу (покупцю).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області № 8 від 12.03.2020 прийнято правомірно.

Щодо здійснення контролюючим органом донарахувань з військового збору за податковим повідомленням-рішенням № 7 від 06.02.2020 колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, ПП «Парфюм» проведено нарахування доходу у вигляді реінвестицій дивідендів.

Протоколом загальних зборів власників ПП «Парфюм» №1/2 та №2 від 13.12.2018 вирішено нарахувати власникам ПП «Парфюм» дивіденди за рахунок нерозподіленого прибутку минулих років та направити їх на збільшення статутного капіталу підприємства та сплату військового збору в розмірі 54822,34 грн.

Крім того, власники ПП «Парфюм» вирішили викласти та затвердити Статут підприємства в новій редакції, а також провести всі необхідні реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей Єдиного державного реєстру, відповідно до чинного законодавства України.

Предметом спору між сторонами є обчислення строків сплати військового збору на нарахований, але не виплачений дохід у вигляді реінвестиції дивідендів та доцільності застосування у такому випадку п.п. 168.1.4. Податкового кодексу України.

Відповідно до абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до п.п. 168.4.7 п.168.4 ст.168 Податкового кодексу України відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Підпунктом 1.7 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлено військовий збір. Від оподаткування збором звільняються доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених, зокрема, у підпункті 165.1.18 - дивідендів, які нараховуються на користь платника податку у вигляді акцій (часток, паїв), емітованих юридичною особою-резидентом, що нараховує такі дивіденди, за умови, що таке нарахування жодним чином не змінює пропорцій (часток) участі всіх акціонерів (власників) у статутному фонді емітента, та в результаті якого збільшується статутний фонд емітента на сукупну номінальну вартість нарахованих дивідендів.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 14.12.2018 року реєстратором внесено зміни до сум внесків засновників та збільшено статутний фонд ПП «Парфюм» на сукупну номінальну вартість нарахованих дивідендів.

Отже, 14.12.2018 відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновниками ПП «Парфюм» отримано дохід у негрошовій формі.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність застосування положень п.п. 168.1.4, п. 168.1, ст.168 Податкового кодексу України під час визначення строків сплати військового збору ПП «Парфюм», а також із правомірністю застосування положень ст. 127 Податкового кодексу України при встановленні Головним управлінням ДПС у Харківській області штрафних санкцій за порушення ПП «Парфюм» правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) військового збору, оскільки диспозиція даної норми передбачає її застосування у випадку ненарахування, неутримання та/або несплати (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом саме до або під час виплати доходу.

Судовим розглядом встановлено, що ПП «Парфюм» як до, так і під час нарахування засновникам доходу у вигляді реінвестицій дивідендів військовий збір не сплачувало.

Крім того, колегія суддів зазначає, що за висновками Верховного Суду у постанові від 11.02.2020 року у справі № 820/11382/15 статтею 127 ПК встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено статтею 126 Податкового кодексу України), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто, склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

На підставі аналізу зазначених норм права судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зробила правовий висновок, що несплата (неперерахування) податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків є підставою для накладення штрафу згідно з ст. 127 ПК України. Розмір штрафних санкцій визначається з урахуванням кількості разів допущених податкових правопорушень, незалежно від того, чи виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність винесення податкового повідомлення-рішення № 7 від 06.02.2020, яким застосовано штрафні санкції в сумі 42 130, 55 грн за несвоєчасне перерахування військового збору.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не в повному обсязі відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги позивача частково спростовують позицію суду першої інстанції, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову підлягає частковому скасуванню, з прийняттям постанови про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.02.2020 року №8 та податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №8 на суму 72948, 96 грн. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 року по справі № 520/15515/2020 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 2 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт" задовільнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 по справі № 520/15515/2020 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області від 06.02.2020 №08 та №08 на суму 72948, 96 грн - скасувати, прийняти в цій частині постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.02.2020 року №08 та податкове повідомлення-рішення №08 на суму 72948, 96 грн.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 року по справі № 520/15515/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 27.02.2023 року