Справа № 640/22098/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні доказів

28 лютого 2023 року м.Київ № 640/22098/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І.,

при секретарі судового засідання - Єжелі А.О.,

за участю представника заявника - Сидоренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ТОВ «Металобаза 2014» про забезпечення доказів,

в с т а н о в и в :

До Окружного адміністративного суду м.Києва звернулось ТОВ "Металобаза 2014" з заявою про забезпечення позову, у якій просить суд:

- витребувати у Головного управління Держгеокадастру у м.Києві копії документів на підставі яких була сформована та внесена до Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :63:275:0013, що розташована за адресою: м.Київ, Дарницький район, вул.Бориспільська, 9.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана заява отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

16.02.2023 вказані матеріали заяви отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 16.02.2023 заява розподілена судді Лисенко В.І.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 призначено судове засідання щодо розгляду заяви про забезпечення доказів на 28.02.2023.

У судовому засіданні представник заявника Сидоренко Н.О. пояснила, що ТОВ "Металобаза 2014" є власником будівлі-складу, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Бориспільська, 9. Складовою частиною вказаного об`єкту є пожежні резервуари 500 ОМ3 у кількості 2 шт. У вересні 2022 року заявнику стало відомо, що земельну ділянку, на якій розміщені вказані пожежні резервуари, зареєстровано за іншої особою. З метою отримання інформації щодо власника земельної ділянки представник заявника зверталась до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, проте отримала відповідь про те, що ГУ Держгеокадастр у Тернопільській області не володіє технічною можливістю переглянути або надати копії документів, на підставі яких приймалося рішення про внесення відомостей до Державного земельного кадастру та запропонувало звернутися до Головного управління Держгеокадастру у м.Києві, за місцем розташування земельної ділянки. На звернення позивачки до Головного управління Держгеокадастру у м.Києві, останній повідомив про те, що відповідно до даних Державного земельного кадастру, 08.06.2021 державним кадастровим реєстратором Відділу у Борщівському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Саламахою О. В. на підставі заяви від 01.06.2021 ЗВ-021 ОСОБА_1 про державну реєстрацію земельної ділянки та технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (розробник - ФОП ОСОБА_2 ) зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :63:275:0013, площею 0.8463 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , документація щодо якої йому не передавалась. Також, Головне управління Держгеокадастру у м.Києві наголосило на тому, що надання відомостей з Держгеокадастру є адміністративною послугою, що здійснюється виключно через центри надання адміністративних послуг, а тому він не може надати такі відомості. З метою судового оскарження дій Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, представник заявника звернулась до суду з цією заявою та просить забезпечити докази до подання позову, оскільки вважає, що є ризик їх втрати або знищення.

Зацікавлена особа, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду заяви у судове засідання не з`явилась, явку свого представника не забезпечила.

Розглянувши заяву, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали заяви, та виходячи з меж заявленої заяви, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків.

Порядок забезпечення доказів в адміністративному процесі регулюється приписами статей 114-117 КАС України.

Відповідно до статті 114 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Статтею 115 КАС України визначено, що суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КАС України, у заяві про забезпечення доказів зазначаються: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Отже, інститут забезпечення доказів в адміністративному судочинстві спрямований на забезпечення здійснення процесу доказування шляхом збирання і закріплення доказів, якщо існують обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим.

Таким чином, суд за заявою учасника справи має забезпечити докази, зокрема шляхом їх витребуванням та оглядом, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Аналізуючи наведені положення Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №9901/845/18.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до п.3 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (далі - Порядок 1051) Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях.

Документи в паперовій формі, які створюються під час ведення Державного земельного кадастру, витяги з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру, довідки, що містять узагальнену інформацію про землі (території), викопіювання з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру, кадастрові плани земельних ділянок та інші документи створюються шляхом роздрукування їх електронної (цифрової) форми за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях.

Також, пунктом 15 Порядку 1051 передбачено, що документація із землеустрою та оцінки земель, яка є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, подається Державному кадастровому реєстраторові, що здійснює внесення таких відомостей у паперовій формі та у формі електронного документа.

Наведене спростовує твердження заявника про можливість втрати доказів, які стали підставою формування та внесення до Державного земельного кадастру земельної ділянки з кадастровим номером :63:275:0013, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вони зберігаються як у паперовій, так і в електронній формах.

Відтак, подана заявником заява про забезпечення доказів не містить жодних доказів, а у суду відсутні підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, а тому суд вважає, що вказана заява є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Суд звертає увагу, що у відповідності до ч. 2 ст. 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Стаття 80 КАС України зазначає, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.

Відтак процедура витребування доказів не є тотожною процедурі забезпечення доказів, що не було враховано позивачем при зазначенні у заяві про неможливість самостійного отримання доказів, про забезпечення яких він просить у заяві.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника ТОВ «Металобаза 2014».

Керуючись 114, 115, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Металобаза 2014» про забезпечення доказів.

Копію ухвали вручити (направити) заінтересованим особам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Лисенко В.І.