Справа № 360/716/22
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

28 лютого 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/716/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за відсутності учасників справи за адміністративним позовом представника позивача Вовка Володимира Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2022 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов представника позивача Вовка Володимира Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, представник позивача) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач І), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач ІІ), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 27.07.2021 № 53 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно вимог до п. 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу періоди роботи на підземних роботах за Списком № 1 - 22 роки 11 місяців 23 дні;

- призначити пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до вимог п.1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з дня звернення з заявою, з 21.07.2021.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувся до сервісного центру Головного Управління ПФУ в Луганській області із заявою від 21.07.2021 про призначення йому пенсії відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, надав всі необхідні документи для підтвердження страхового та пільгового підземного стажу за списком №1 понад 20 років, який включає періоди роботи за підземними професіями до впровадження системи персоніфікованого обліку, що підтверджуються записами трудової книжки, а також і після її введеня, які повністю підтверджені індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 27.07.2021 № 53 йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю підтвердженого пільгового та страхового стажу з абсурдних, на думку представника позивача, підстав.

Так, в рішення зазначено, що страховий стаж позивача становить 23 роки 8 місяців, пільговий стаж - 3 роки 2 місяці; юридична адреса підприємства (шахти) зареєстрована на підконтрольній території України, для зарахування до стажу по списку № 1 періодів роботи із застосуванням пункту 20 постанови Кабінету Міністрів від 12.08.1992 № 627 «Про затвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», підстав немає. До страхового стажу не зараховано період з 01.02.1992 по 19.11.1996, оскільки в трудові книжці відсутні номери та дати наказу прийняття на роботу та переведення.

Позивач вважає, що законних підстав для відмови у призначенні пенсії не було, а рішення відповідача не відповідає вимогам закону, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 01 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; залучено до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області

Ухвалою суду від 11 жовтня 2022 року вирішено подальший розгляд адміністративної справи № 360/716/22 здійснювати на підставі її матеріалів в електронній формі.

Враховуючи дистанційний режим роботи суду в період воєнного стану та відсутність клопотань сторін про призначення справи до розгляду в судовому засіданні, з метою дотримання безпеки учасників процесу та працівників апарату суд розглядає справу в порядку письмового провадження за матеріалами справи в електронній формі за відсутності учасників справи та відсутності необхідності допиту свідків та експертів.

10.02.2022 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач ІІ заперечував проти позовних вимог з таких підстав.

Позивач звернувся до сервісного центру відповідача ІІ із заявою від 21.07.2021 про призначення йому пенсії відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З урахуванням Порядку №22-1 органом, що приймав рішення за заявою позивачки про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України Одеській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 27.07.2021 № 53 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю підтвердженого пільгового та страхового стажу.

Тому на думку відповідача ІІ вини в не призначенні позивачу пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області немає, отже на нього не може бути покладений обов`язок судовим рішенням щодо вчинення будь-яких дій на виконання рішення суду, оскільки, на думку відповідача ІІ, він не є належним відповідачем у справі.

11.02.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою від 21.07.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах в порядку Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) та доданими документами.

Розглянувши надані позивачем документи, на вимогу п. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято Рішення №3 від 27.07.2021, яким позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у зв`язку з недостатністю стажу роботи, оскільки вік позивача на дату звернення - 50 років, страховий стаж позивача на дату звернення - 23 роки 8 місяців, пільговий стаж позивача становить 3 роки 2 місяці.

Відповідно до трудової книжки позивача не зараховано до трудового стажу період з 01.03.1993 по 19.11.1996, оскільки в трудовій книжці відсутні номери та дати наказів про прийняття на роботу та переведення. Надані позивачем довідки не відповідають визначеним вимогам чинного законодавства. Документ складено російською мовою, що є порушенням ст. 10 Конституції України де зазначено, що державною мовою в Україні є українська мова, тому документи мають складатися саме державною мовою. Відтиски штемпеля, наявні на документі, належать юридичній особі, яка підпорядкована міністерству самопроголошеної Луганської народної республіки. Документ видано юридичною особою, відомості про яку відсутні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Головне управління позбавлене можливості перевірити справжність наданих позивачем довідок.

Таким чином, підстави для врахування до пільгового стажу за Списком №1 кількістю 22 роки 11 місяців 23 дні на підставі довідок, виданих юридичними особами ЛНР, та страхового стажу за періоди, які оформлені в трудовій книжці не належним чином, на думку відповідача, відсутні. Оскільки у позивача відсутній, передбачений законодавством, пільговий стаж, позивач не має права виходу на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 з 21.07.2021 відповідно до ст. 114 розділу ХІV-І Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України № НОМЕР_2 , виданого 01.07.2021, довідкою про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру.

21.07.2021 позивач звернувся до сервісного центру Головного Управління ПФУ в Луганській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви згідно з розпискою-повідомленням були надані такі документи: паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, трудова книжка.

Рішенням ГУПФУ в Одеській області від 27.07.2021 № 53 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в якому зазначено, що вік заявника становить 50 років, страховий стаж - 23 років 8 місяців, пільговий стаж роботи - 3 років 2 місяці. За доданими документами до страхового стажу не зараховані період роботи з 01.03.1993 по 19.11.1996, оскільки в трудовій книжці відсутні номери та дати наказів про прийняття на роботу та переведення. У зв`язку з тим, що юридична адреса підприємства (шахти) зареєстрована на підконтрольній території України, для зарахування до стажу по Списку №1 періодів роботи із застосуванням п. 20 Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» - підстав немає.

Дослідженням копії ІКІС ПФУ: Форма РС-право встановлено, що визначений управлінням страховий стаж позивача складає 23 роки 8 місяців 7 днів.

Дослідженням копії ІКІС ПФУ Призначення пенсії відповідачем ІІ зроблений розрахунок 28.07.2021 та Рішенням № 53 визначено страховий стаж 26 років 8 місяців 7 днів, в тому числі страховий пільговий стаж за списком №1 - 3 роки.

Відомості трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 03.07.1989 містять такі записи щодо спірних періодів його роботи:

Краснодонській завод «Юність»:

запис 1, 2 - з 03.07.1989 по 28.07.1990 працював поваром 3 розряду в їдальні (наказ №74к від 30.06.1989, наказ №87к від 30.08.1990);

запис 3, 4 з 07.08.1190 по 19.02.1993 працював слюсарем-ремонтником 3 розряду в цех 112 (наказ №462 від 06.08.1990, наказ №186 від 15.02.1993);

Шахта «Таловська» в/о «Краснодонвугілля»:

запис 5 - 01.03.1993 прийнятий учнем підземного гірника, зайнятий повний робочий день на підземній роботі (наказ №98);

запис 6 15.04.1993 переоформлений підземним гірником 3 розряду, зайнятий повний робочий день на підземній роботі (наказ №110);

запис 7 05.01.1994 переоформлений прохідником 5 р., зайнятий повний робочий день на підземній роботі (наказ №1);

запис 8 - 19.11.1996 звільнений по ст.38 КЗпП України за власним бажанням (наказ №381 від 19.11.1996);

Шахта «Орехівська» в/о «Краснодонвугілля»:

запис 9 21.11.1996 прийнятий прохідником на дільницю №1, зайнятий повний робочий день на підземній роботі (наказ №428 від 25.11.1996);

запис 10 22.12.1998 проведена атестація робочого місця по умовам праці (наказ №66/б від 22.12.1998);

запис 11 07.09.1999 - звільнений по ст.38 КЗпП України за власним бажанням (приказ №156 від 25.08.1999);

Шахта «Самсонівська-Західна»:

запис 12 09.09.1999 прийнятий підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем на підземній роботі (наказ №857 від 30.08.1999);

запис 13 18.03.1996 робоче місце атестоване по умовах праці (наказ №124 від 18.03.1996);

запис 14 17.01.2001 переведений гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі (наказ №22 від 17.01.2001);

запис 19 16.03.2006 підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1 (наказ №60/б від 16.03.2006);

запис 21 17.06.2008 звільнений по ст.38 КЗпП України за власним бажанням (приказ №776/к від 17.06.2008);

ТОВ «РЕМШАХТСТРОЙ»:

запис 22 23.06.2008 прийнятий прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті по договору на дільницю ПР-4 (наказ №153-к від 23.06.2008);

запис 23 28.11.2008 звільнений за згодою сторін по ст. 36 п.1 КЗпП України (наказ №281-к від 28.11.2008);

Краснодонський міськрайцентр зайнятості Луганської області:

запис 24, 25 - з 08.12.2008 по 14.12.2008 виплата допомоги по безробіттю;

Шахтоуправління «Суходольське-Східне» ВАТ «Краснодонвугілля»:

запис 26 - 15.12.2008 прийнятий прохідчиком 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах дільниці Пр-2 (наказ №101к від 17.12.2008);

запис 27 за результатами атестації робочих місць по умовам праці підтверджено право на пенсію на пільговий умовах за списком №1 (наказ №242 від 03.11.2004);

запис 28 25.03.2010 - переведений гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі (наказ №267к від 26.03.2010);

запис 29 - за результатами атестації робочих місць по умовам праці підтверджено право на пенсію на пільговий умовах за списком №1 (наказ №277б від 0.04.2009);

запис 33 15.03.2017 - звільнений за згодою сторін по ст. 36 п.1 КЗпП України (наказ №9548 від 15.03.2017).

Зазначені записи завірені печатками підприємств та підписами відповідальних осіб, наявні записи про атестацію робочих місць та підтверджено, що позивач працював на підземних роботах з повним робочим днем під землею. Трудова книжка дійсно не містить записів щодо номеру та дати наказів періоду з 01.03.1993 по 19.11.1996.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 позивач має страховий спеціальний стаж за коефіцієнтами ЗП3014А1 та ЗП3014А2, що триває майже безперервно з 01.01.1999 по 31.01.2017, за який повністю сплачені страхові внески.

Крім того позивачем суду надані копії архівних довідок, а саме: №7278 та №7279 від 05.10.2021, №№7337, 7338 від 07.10.2021, №№7094, 7095 від 28.09.2021, №40/1276 від 29.10.2009, виписки із наказів та історичні довідки, якими підтверджено, що позивач працював, у періодах, зазначених в трудовій книжці, на роботах та посадах, пов`язаними з підземними гірничими роботами, які віднесені до Списку № 1.

У відзиві відповідач І визнав факт надання уточнюючих довідок пенсійному пенсійному органу для підтвердження пільгового стажу, які не були прийняті до відома через те, що вони видані підприємствами, що розташовані на непідконтрольній українській владі території.

Отже, на момент звернення із заявою від 21.07.2021 про призначення пенсії, ОСОБА_1 виповнилось 50 років. Спірними питаннями цієї справи є правильність обчислення страхового та пільгового підземного стажу позивача пенсійними органами, наявність в позивача права на призначення пільгової пенсії за списком №1 та правомірність прийнятого відповідачем І рішення про відмову в призначенні такої пенсії.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року. Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, що затверджена постановою Держпраці СРСР від 20.06.1974 № 162.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IVстраховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IVвизначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IVперіоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 44 Закону № 1058-IVвизначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IVпенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IVдокументи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Зі змісту рішення № 53 від 27.07.2021 вбачається, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.03.1993 по 19.11.1996 за трудовою книжкою серії НОМЕР_3 від 03.07.1989, оскільки в ній відсутні номери та дати наказів про прийняття на роботу та переведення позивача.

Суд вважає вищевказане посилання відповідача І, викладене в рішенні № 53 від 27.07.2021, необґрунтованими з таких підстав.

20.06.1974 постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі - Інструкція № 162), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1.Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1.Інструкції № 162).

Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3.Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 року, у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується «1984.05.01», в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 року; «05.01.1984». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороду та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1996 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції № 162).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Відповідно до пункту 2.8.Інструкції № 162виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Згідно з пунктом 2.9. Інструкції № 162 у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за № таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: «Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі». При зміні формулювання причини звільнення пишеться: «Запис за № таким-то є недійсним» звільнений... і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається дублікат трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 2.13. Інструкції № 162 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» у виді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. […]

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац перший пункту 4.1.Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110.

Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06.08.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за організацію роботи з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Враховуючи положення пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06.08.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців», суд дійшов висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

За визначенням пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Ця постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку № 383).

Пунктом 4.2 Порядку № 383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку № 383).

Нормами пунктів 4.4, 4.5 Порядку № 383 передбачено, що якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядку проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41. Відповідно до зазначених нормативних актів документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Отже, уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Пунктом 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за№ 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), визначено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до пункту 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив.

Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (абзац шостий пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац другий пункту 4.9 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

З аналізу зазначених правових норм суд дійшов висновку, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Інші документи потребуються виключено у випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній.

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку, а загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивача вказаного у його трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (відсутні номери та дати наказів про прийняття на роботу та переведення).

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 21 лютого 2018 року № 687/975/17.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-ІУ визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІУ на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Судом встановлено, що відповідно до копії ІКІС ПФУ: Форма РС-право визначений управлінням страховий стаж позивача складає 23 років 8 місяців 7 днів. До пільгового стажу зараховані періоди роботи з 01.05.2003 по 30.04.2003 та з 01.01.2004 по 30.06.2006. Періоди з 08.12.2008 по 14.12.2008 та період з 01.03.1993 по 19.11.1996 не зараховані до загального страхового та пільгового стажу. До пільгового стажу не зараховані періоди роботи позивача з 21.11.1996 по 07.09.1999, з 09.09.1999 по 30.04.2003, з 01.07.2006 по 17.06.2008 та з 15.12.2008 по 15.03.2017.

При цьому підстави такого розрахунку відповідач повністю не роз`яснив ані в оскарженому рішенні, ані у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 від 03.07.1989 позивач працював:

з 03.07.1989 по 28.07.1990 працював поваром 3 розряду в їдальні;

з 07.08.1190 по 19.02.1993 в Краснодонському заводі «Юність»;

з 01.03.1993 по 19.11.1996 на Шахті «Таловська» в/о «Краснодонвугілля» підземним гірником 3 розряду та прохідником 5 розряду, зайнятий повний робочий день на підземній роботі;

з 21.11.1996 по 07.09.1999 на Шахті «Орехівська» в/о «Краснодонвугілля» прохідником на дільницю №1, зайнятий повний робочий день на підземній роботі;

з 09.09.1999 по 17.06.2008 на Шахті «Самсонівська-Західна» підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем на підземній роботі та гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі;

з 23.06.2008 по 28.11.2008 на ТОВ «РЕМШАХТСТРОЙ» прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті по договору на дільницю ПР-4;

з 08.12.2008 по 14.12.2008 перебував у Краснодонському міськрайцентру зайнятості Луганської області;

з 15.12.2008 по 15.03.2017 в Шахтоуправлінні «Суходольське-Східне» ВАТ «Краснодонвугілля» прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах дільниці Пр-2 та гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі.

На підтвердження пільгового стажу позивачем разом з заявою надавалися такі документи: №7278 та №7279 від 05.10.2021, №№7337, 7338 від 07.10.2021, №№7094, 7095 від 28.09.2021, що видані «Виобничим підрозділом «Шахтоуправління «Краснодонвугілля»» ЛНР, в яких зазначено, що він працював на посадах з повним робочим днем під землею за професіями, посадами, які передбачені Списком №1 розділом 1 підрозділом 1010100а та підрозділом 1.1а.

Щодо можливості врахування наданих позивачем до суду довідок, суд дійшов таких висновків. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Донецької та Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд також зазначає, що чинним законодавством України не встановлено прямої заборони на використання документів, виданих підприємствами, які тепер перебувають на тимчасово неконтрольованій території України. Крім того, положенням частини 3 статті 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить в залежність особу, щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу і призначення пенсії.

Надані позивачем довідки підтверджують наявність в позивача права на зарахування періодів його роботи як до загального так і до спеціального стажу за списком №1.

Посилання відповідача на ті обставини, що підприємства, які видали позивачу довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії позивачу, розміщені на тимчасово окупованій території України, суд не приймає, оскільки відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду по справі № 175/4336/16-а від 28 серпня 2018 року та по справі № 172/718/17 від 27 лютого 2018 року.

З таких підстав суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно не взято до уваги інформацію, що міститься в архівних довідках, наданих позивачем для підтвердження наявного трудового стажу, що відповідають записам його трудової книжки.

Так, вищевказані довідки від 10.03.2017 №№1405,1406,1407 видані Приватним акціонерним товариством «Краснодонвугілля» з кодом .

Згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля» з кодом знаходиться за адресою 87504, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Нікольський, будинок 54, корпус 4.

Таким чином, Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля» зареєстровано на підконтрольній українській владі території України.

Крім того, в матеріалах справи наявні відомості з реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5), якими підтверджено, що з 01.01.1999 по 31.01.2017 підприємства звітували про наявність у позивача спецстажу за кодами ЗП3014А1, ЗП3014А2; в тому числі сплачували страхові внески за позивача по 28.02.2017. Серед зазначених підприємств є з 2006 по 2017 роки страхові внески за позивача сплачувала підприємство з кодом .

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля» з кодом знаходиться за адресою 87504, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Нікольський, будинок 54, корпус 4.

Таким чином, Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля» зареєстровано на підконтрольній українській владі території України, яке (в тому числі як правонаступник) з 2006 року звітувало про наявність у позивача спецстажу за кодами ЗП3014А1, ЗП3014А2.

Відповідно до постанов правління Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) № 7-6 від 10.06.2004 «Про затвердження Порядку формування і подачі органам ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», № 26-1 від 05.11.2009 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», № 22-2 від 08.10.2010 «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та № 25-2 від 03.12.2013 «Про визнання такою, що втратила чинність, постанови правління ПФУ від 08.10.2010 № 22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3014А1 та ЗП3014А2 для застрахованих осіб, які є працівниками, що зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці:

- код ЗП3014А1 - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

- код ЗП3014А2 - Працівники провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Тобто, при здачі звітів страхувальниками до органів ПФУ зазначалося, що страхові внески за позивача вносилися за вищевказаними професіями за відповідними кодами, що в свою чергу відповідає положенням ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Тому, до трудового стажу та стажу за підземною професією за списком №1 слід зарахувати періоди роботи позивача, що підтверджені записами трудової книжки позивача та уточнюючими довідками, за період його роботи до 01.01.2004, а саме:

з 01.03.1993 по 19.11.1996 на Шахті «Таловська» в/о «Краснодонвугілля» підземним гірником 3 розряду та прохідником 5 розряду, зайнятий повний робочий день на підземній роботі; з 21.11.1996 по 07.09.1999 на Шахті «Орехівська» в/о «Краснодонвугілля» прохідником на дільницю №1, зайнятий повний робочий день на підземній роботі; з 09.09.1999 по 31.12.2003 на Шахті «Самсонівська-Західна» підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем на підземній роботі та гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі.

При цьому стаж роботи позивача за підземними професіями з 01.01.1999 по 15.03.2017 підтверджено також індивідуальними відомостями про застраховано особу форми ОК-5, тому до страхового стажу позивача та до пільгового підземного стажу за списком №1 слід зарахувати періоди його роботи:

З 01.01.2004 по 17.06.2008 на Шахті «Самсонівська-Західна» підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем на підземній роботі та гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі;

з 23.06.2008 по 28.11.2008 на ТОВ «РЕМШАХТСТРОЙ» прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті по договору на дільницю ПР-4;

з 08.12.2008 по 14.12.2008 перебував у Краснодонському міськрайцентру зайнятості Луганської області;

з 15.12.2008 по 15.03.2017 в Шахтоуправлінні «Суходольське-Східне» ВАТ «Краснодонвугілля» прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах дільниці Пр-2 та гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі.

Також, Верховний Суд сформував сталу правову позицію що несплата страхових внесків за застраховану особу підприємством за періоди трудових відносин не є підставою для позбавлення її права на пенсії.

У зв`язку з чим, загальний страховий стаж роботи позивача складає понад 25 років, в тому числі пільговий стаж роботи за списком №1 складає понад 20 років на дату звернення до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії, що надає позивачу право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1 з 50 років відповідно до вказаних вище вимог чинного законодавства.

Статтею 1 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці визначено що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно з статтею 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

А тому норми ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці мали бути застосовані пенсійним органом під час призначення позивачу пенсії на підставі заяви від 21.07.2021, оскільки позивач надав всі необхідні документи для підтвердження такого права.

Зазначені обставини є підставою для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.07.2021 № 53 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах.

Згідно з вимогами статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вимог ст. 77 КАС України стосовно обов`язку доказування правомірності своїх дій суб`єктом владних повноважень суд не приймає доводи відповідача щодо недоведеності позивачем факту порушення його права на отримання пенсійних виплат, оскільки саме відповідач не довів тих обставин, що правильно здійснив розрахунок наявного в позивача страхового та пільгового підземного стажу за списком №1 на підставі наданих позивачем документів, а саме: трудової книжки та уточнюючих довідок та індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, з урахуванням вимог чинного законодавства.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, та відповідно до вимог п.10 ч.2 ст.245 КАС України обрати інший ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, а саме:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.07.2021 № 53 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати позивачу до загального страхового стажу та пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періоди: 01.03.1993 по 19.11.1996; з 21.11.1996 по 07.09.1999; з 09.09.1999 по 17.06.2008; з 23.06.2008 по 28.11.2008, з 08.12.2008 по 14.12.2008 по 15.03.2017, призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV з урахуванням вимог статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 року за № 3455-IV за його заявою від 21.07.2021, а також виплатити заборгованість.

При цьому обов`язок щодо поновлення порушених прав позивача суд покладає саме на відповідача ІІ, оскільки саме до нього позивач звертався з заявою про призначення пенсії і в нього перебувають на даний час матеріали електронної пенсійної справи, які йому були повернуті відповідачем І після прийняття оскарженого рішення, що визнають відповідачі і не оспорює позивач.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією від 26.01.2022 №0.0..1.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій територіальних органів Пенсійного фонду України і позовні вимоги підлягають задоволенню лише з корегуванням обраного позивачем способу судового захисту, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів по 496,20 грн з кожного.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 32, 77, 78, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.07.2021 № 53 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу та пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періоди: 01.03.1993 по 19.11.1996; з 21.11.1996 по 07.09.1999; з 09.09.1999 по 17.06.2008; з 23.06.2008 по 28.11.2008, з 08.12.2008 по 14.12.2008 по 15.03.2017, призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV з урахуванням вимог статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 року за № 3455-IV за його заявою від 21.07.2021, а також виплатити заборгованість.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Шембелян