Справа № 480/8494/22
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2023 року Справа № 480/8494/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8494/22 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Сумській області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 24.05.2022р. за АСВП №68216697 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 4.10.2021р. №480/4055/21 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового пільгового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 1.11.1992р. по 31.12.1994р. та з 1.01.2005р. по 29.01.2018р. по професії моторист цементувального агрегату на ділянках технологічного транспорту із зайнятістю у процесах буріння за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 2.02.2021р. з приводу призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду по даній справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального та повного виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.
Ухвалою суду від 29.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. ст. 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою суду від 12.01.2023 залучено до участі у справі Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, в якості співвідповідача.
12.01.2023р. від відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду надійшов відзив в якому відповідач-1 зазначає про безпідставність позовних вимог та просить суд відмовити позивачу у їх задоволенні, оскільки згідно обставин викладених ГУ ПФУ в Сумській області у листі від 31.01.2022р. (повідомлення боржника про виконання судового рішення), рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 у справі № 480/4055/21 виконано головним управлінням в межах покладених зобов`язань. Державного виконавця було повідомлено, що на виконання рішення суду, в листопаді 2021 року здійснено призначення пенсії позивачу з 05.02.2021. Призначений розмір пенсії складає 8216,68 грн. Виплата призначених коштів за період з 05.02.2021 по 31.12.2021 здійснена в січні 2022. При цьому, як стверджує відповідач-1, державний виконавець з огляду на свій правовий статус не може під час примусового виконання судового рішення давати правової оцінки змісту (суті) рішення відповідача як критерію/умови належного виконання боржником судового рішення (щодо якого відкрито виконавче провадження).
06.02.2023р. від представника позивача надійшло до суду письмове повідомлення стосовно того, що ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 31.01.2023р. №480/4055/21 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задоволена заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у спосіб зобов`язання Головне управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області подати протягом тридцяти днів після набрання ухвалою суду законної сили звіт про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 у справі №480/4055/21.
Крім цього, 06.02.2023р. від представника позивача надійшла заява про стягнення судових витрат, згідно якої представник позивача обґрунтовує свою позицію та надає відповідні докази на її підтвердження стосовно стягнення з відповідача на користь позивача розміру фактично понесених судових витрат по оплаті судового збору 992.40 грн., за професійну правничу допомогу адвоката на суму 4'442.10 грн. та 83.97 грн. витрат зі сплати послуг по поштовому супроводженню доказів учасникам в межах відкритого судового провадження, з посиланням на положення ст.ст.132 та 138 КАС України.
При цьому, у супровідному листі від 10.02.2023р. до суду, представник третьої особи зазначає та стверджує, що рішення суду у справі №480/8494/22 виконано у повному обсязі.
Слід зазначити, що матеріали пенсійної справи містять також і протокол призначення пенсії який датовано 29.11.2021р. Даний протокол пенсійного фонду і є рішенням, яке було прийнято ГУ ПФУ в Сумській області на виконання рішення суду (в графі "особливості" - йдеться про "призначення за рішенням суду"). Згідно даного протоколу від 29.11.2021р. також вбачається , що страхових стаж позивача ОСОБА_1 було взято - 30 років 4 місяці та 25 днів. Отже, даним протокол підтверджується твердження позивача про те, що період з 01.01.2005р. по 31.12.2011р. не зараховано.
Будь-яких пояснень щодо правових підстав незарахування до пільгового стажу позивача періоду з 01.01.2005р. по 31.12.2011р. представниками ГУ ПФУ не надано до суду, а також відповідне рішення відсутнє в матеріалах пенсійної справи.
В судове засідання 28.02.2023р. представник сторін та третьої особи не з"явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце його проведення та враховуючи приписи ч. 9 ст. 205 КАС України, суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні, за наявними у суду матеріалами.
Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, то у відповідності до вимог ч.4ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
Як свідчить з матеріалів справи, р і ш е н н я м Сумського окружного адміністративного суду від 4.10.2021р. №480/4055/21 задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. З о б о в ' я з а н о Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового пільгового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 1.11.1992р. по 31.12.1994р. та з 1.01.2005р. по 29.01.2018р. по професії моторист цементувального агрегату на ділянках технологічного транспорту із зайнятістю у процесах буріння за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. З о б о в ' яз а н о Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 2.02.2021р. з приводу призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду по даній справі.
Як стверджує позивач, боржник добровільно рішення суду не виконував, про повторний розгляд заяви не повідомив, пенсію в повному обсязі та відповідно до вимог законодавства на виконав рішення суду не перерахував, що стало підставою 14.01.2022р. для подання виконавчого листа до примусового виконання.
Виконавче провадження відкрите відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) - згідно постанови від 18.01.2022р. АСВП ВП №68216697.
В подальшому, виконавче провадження, згідно Постанови ДВС від 24.05.2022р., було закінчено (а.с.51) згідно п.9 ч.1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".
Постанова про закінчення виконавчого провадження обґрунтована тим, що згідно листа боржника в листопаді 2021 року ОСОБА_1 здійснено призначення пенсії з 5.02.2021р. Призначений розмір пенсії складає 8216.68 грн. Виплата призначених коштів за період з 5.02.2021р. по 31.12.2021р. здійснена в січні 2022 року.

Отже, відповідачем було взято до уваги лист ГУ ПФУ в Сумській області в якому нібито боржник повідомляє , що рішення суду виконано добровільно ще у листопаді 2022 року.

Позивач вважає, що рішення суду не виконано. Стверджує, що державним виконавцем не було вжито жодних заходів для перевірки обставин про які йдеться у листі боржника.

Як стверджує позивач (стягувач у виконавчому провадженні), рішення суду фактично не виконано, зокрема ГУ ПФУ в Сумській області при розгляді питання про призначення пільгової пенсії не було взято до уваги частину пільгового стажу за період з 2005 по 2011 рік. Це при тому, що судом було зобов"язано ГУ ПФУ зарахувати до страхового пільгового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 1.11.1992р. по 31.12.1994р. та з 0.01.2005р. по 29.01.2018р. по професії моторист.

Отже, позивач звертає увагу суду на те, що судом при розгляді справи №480/4055/21 вже було надано оцінку обставинам щодо зарахування до стажу роботи зокрема періоду з 2005р. по 2018р. , у тому числі і щодо стажу роботи з 2005р. по 2011р. Отже, ГУ ПФУ в Сумській області мав виконати рішення суду у повному обсязі. Натомість , зазначений період - 7 років з 2005 по 2011 роки не було взято до уваги при призначенні пенсії на пільгових умовах, що на переконання позивача, вплинуло на розмір пенсії.

Вважаючи, що державний виконавець, не пересвідчившись у тому, що рішення суду виконано у повному обсязі, безпідставно прийняв рішення у формі постанови від 24.05.2022р. за АСВП №68216697 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 4.10.2021р. №480/4055/21, тому позивач звернувся до суду з даним позовом про скасування зазначеної постави державного виконавця.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Правовою підставою для прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження застосований п.9 ст.39 Закону «Про виконавче провадження".

Згідно п.9 ч.І ст.39 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ст.40 Закону «Про виконавче провадження» («Наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа») у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

До суду Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області ПСМу МЮ (м.Суми) було надано матеріали виконавчого провадження. Дані матеріали містять 1) заяву про примусове виконання, виконавчий лист, 2) постанову про відкриття ВП, 3) повідомлення боржника від 31.01.2022р. про виконання рішення суду, 4) постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Органом примусового виконання рішення суду (відповідачем) не вживалися заходи щодо перевірки обставин фактичного та у повному обсязі виконання рішення суду у справі №480/4055/21 - чи було прийнято рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області на повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 02.02.2021р. з приводу призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду по судовій справі у спосіб виконання рішення суду зобов`язального характеру, чи у повному обсязі було зараховано пільговий стаж позивачу, період якого було чітко визначено у рішенні суду та у виконавчому листі.

Тоді як з матеріалів пенсійної справи вбачається, що пільговий стаж про який йшлося у рішенні суду від 04.10.2021р. у справі №480/4055/21 (зокрема період з 2005 року по 2011 рік позивачу (стягувачу у виконавчому провадженні) зараховано не було з невідомих підстав.).

Відповідач в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області ПСМУ МЮ (м.Суми) дійно не пересвідчився чи було прийнято рішення пенсійної установи після повторного перегляду заяви позивача, як це було вказано у рішенні суду. Відповідних доказів державним виконавцем не вимагалося не зважаючи на те, що у листі пенсійного фонду нічого не повідомляється про виконання рішення суду у даній частині вимог.

Отже, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області ПСМу МЮ (м.Суми) - відповідач, не пересвідчився і не перевірив виконання рішення суду в частині зобов`язання зарахувати до страхового пільгового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 1.11.1992р. по 31.12.1994р. та з 01.01.2005р. по 29.01.2018р. в повному обсязі з урахуванням всіх періодів, та в частині зобов`язання боржника повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.02.2021р. з приводу призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду по даній справі.

Суд погоджується з твердженнями представника позивача стосовно того , що в даному випадку відповідачем допущене поверхове ставлення до виконання рішення суду соціально - зобов`язального характеру. Відповідачем не перевірено фактичне виконання рішення суду та в повному обсязі, в тому числі за період з 2005 року по 2011 роки (7 років).

Таким чином, прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження від 26.05.2021р. є передчасним та неправомірним.

Як зазначалося відповідно до п.1 ч.І ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (п.1 ч.3,4.4 ст.18 Закону №1404-VIII).

За приписами п.11 ч.І ст.39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

За приписами ч.І ст.41 Закону №1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Відповідно до ст.63 Закону «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (ч.3 ст.63). У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.75 Закону «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Слід зазначити, що самі по собі вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення на підставі листа відповідача без надання доказів фактичного виконання, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину) не є належними і достатніми заходами виконання судового рішення. Постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження вважаються винесеними передчасно за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального та повного виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2019р. №750/9782/ 16-а, від 7.08.2019р. №378/1033/17, від 4.09.2019р. №286/1810/17, від 7.10.2020р. №461/6978/19, від 25.11.2020р. №554/10283/18.

В даному випадку державний виконавець зобов`язаний був витребувати всі матеріали, які стали розрахунковими для призначення та нарахування пенсії на виконання рішення суду, витребувати текст рішення пенсійної установи за наслідками повторного розгляду заяви пенсіонера та умови її виконання, нарешті - провести перевірку та поцікавитися у стягувала чи виконано рішення суду, чи дійсно нарахована та виплачена пенсія на виконання рішення суду.

Відповідач не виконав вимоги ч.З ст.18 Закону «Про виконавче провадження», прийняте рішення про закінчення виконавчого провадження є передчасним, а тому спірна постанова Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області ПСМу МЮ (м.Суми) про закінчення виконавчого провадження є протиправною в наслідку її незаконності, тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, при цьому позивач належним чином довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішення питання про відшкодування сплаченого судового збору регламентовано Законом «Про судовий збір» та нормами чинного КАС.

Вирішення витрат на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018р. №751/3840/15-ц).

У разі наявності доказів, про які доведено суду за правничу допомогу адвоката, виникають супутні докази по судовим витратам, пов`язаним з розглядом судової справи, наприклад поштове супроводження доказів для доведення до інших учасників судового провадження.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС).

Такої заяви від сторони відповідача в межах даної справи до суду не подано.

З матеріалів справи вбачається , що 23.12.2022р. між позивачем та адвокатом (Цуркан Віктор Іванович) було укладено Договір про правничу допомогу. Між сторонами 01.02.2023р. було складено Акт приймання-передачі за Договором про надання правничої допомоги, надано розрахункову квитанцію на суму 6700грн.

При цьому, як зазначається у заяві представника позивача про стягнення судових витрат, беручи до уваги витрачення кількогодин за правничу допомогу, витрати станом на 01.02.2023р. включно становлять (5.10 х 871.00) = 4'442.10 грн. Враховуючи домовленість і фактичну оплату в розмірі на суму 6'700.00 грн., позивачем та його представником все ж таки за основу приймається фактично витрачена за правничу допомогу адвоката - в розмірі 4'442.10 грн.

Крім цього, до відшкодування за рахунок відповідача представником позивача у заяві про стягнення судових витрат заявлено про витрати на сплату судового збору в сумі 992 грн. 40 коп., а також 83.97 грн. витрат зі сплати послуг по поштовому супроводженню доказів учасників процесу і межах відкритого судового провадження. Докази витрат на суду 83 грн. 97 коп. - поштові квитанції про надсилання на адресу відповідачів та третьої особи копій договору про правничу допомогу, копії розрахункової квитанції та копії акту приймання-передачі виконаних робіт, додано представником позивача до заяви про стягнення судових витрат (на загальну суму 83 грн. 97 коп.).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.08.2021 року по справі №520/5311/2020 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Суд звертає увагу, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України з а н а я в н о с т і к л о п о т а н н я іншої сторони.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20).

Беручи до уваги наведене, враховуючи те, що відповічем не було заявлено клопотання щодо зменшення розміру судових витрат, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 4442 грн. 10 коп. Крім цього, з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. та 83,97 грн. витрат зі сплати послуг по поштовому супроводженню доказів у справі.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Сумській області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 24.05.2022р. за АСВП №68216697 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 4.10.2021р. №480/4055/21 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового пільгового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 1.11.1992р. по 31.12.1994р. та з 1.01.2005р. по 29.01.2018р. по професії моторист цементувального агрегату на ділянках технологічного транспорту із зайнятістю у процесах буріння за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 2.02.2021р. з приводу призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду по даній справі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Герасима Кондратьєва, 28, м. Суми, 400030, ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4442 грн. 10 коп., зі сплати судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. та зі сплати послуг по поштовому супроводженню доказів у справі у розмірі 83 грн. 97 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець