Справа № 480/6821/22
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2023 року Справа № 480/6821/22
головуючого судді - Осіпової О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Жучкова Т.В.,
представника позивача - Волошиної Л.В.,
представника третьої особи - Малікової В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/6821/22 за позовом Роменської міської ради Сумської області до Управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Роменська міська рада Сумської області звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, в якій просить:
1. Визнати протиправними дії Управління адміністративний послуг Роменської міської ради Сумської області щодо відмови Роменській міській раді Сумської області в державні реєстрації земельних ділянок, викладеній в листі від 01.07.2022 №1347/05-17.
2. Зобов`язати Управління адміністративний послуг Роменської міської ради Сумської ооласті здійснити за Роменською міською радою Сумської області державну реєстрацію права комунальної власності земельних ділянок, що знаходяться на території Роменської міської ради Сумської області, а саме:
Свої вимоги мотивує тим, що п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у цьому випадку не може бути застосований, оскільки, по-перше, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020р. у справі №818/1000/17 чітко визначено, що підприємства - ДП «ДГ АФ «Надія» та ДП «ДГ «Іскра» самовільно, без будь-яких правових підстав, користувались земельними ділянками, а по-друге, у цій ситуації відбулося не відчуження чи розпорядження земельними ділянками, а лише приведення статусу даних земельних ділянок відповідно до вимог пункту 24 Перехідних положень Земельного кодексу України - зміни державної форми власності на комунальну. Тобто, законом прямо передбачено, що ця земля є комунальною з моменту внесення відповідних змін до земельного законодавства (Закон України №1423-ІХ від 28 квітня 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин»).
Таким чином, здійснивши реєстрацію речового права на землю, державний реєстратор лише б виконав вимоги ЗК України, а зміна власника не вплинула б на наявні обтяження. При цьому самі обтяження на нерухоме майно у вигляді арешту із встановленням заборони на відчуження та розпорядження на земельні ділянки, накладеного ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.03.2020р. у справі 991/2120/20, стосуються службових осіб Держгеокадастру, який не має жодного відношення до цих земельних ділянок, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28 квітня 2021 року №1423-ІХ Перехідні положення ЗК України доповнено пунктом 24, який встановив, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:
а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);
в) природно-заповідного та іншого природоохоронного значення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського значення;
г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;
д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;
е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.
Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Тому позивач вважає, що реєстраційні дії слід вчинити саме на виконання спеціального земельного законодавства і зміна суб`єкта права на земельну ділянку не вплине на встановлені Вищим антикорупційним судом обтяження.
Більш того, навіть, при наявності права будь-яких третіх осіб на користування земельними ділянками правонадавачем має виступати належний власник земельної ділянки, тобто відповідна територіальна громада, суб`єкт права комунальної власності, яке позивачу необхідно оформити.
На підставі вищевикладеного, позивач вважає дії відповідача щодо відмови в здійсненні державної реєстрації неправомірними та просить зобов`язати Управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області здійснити за ним державну реєстрацію права комунальної власності на 64 земельні ділянки, що знаходяться на його території.
Ухвалою від 20.10.2022р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
02.11.2022р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.50-54), в якому у задоволенні позову просив відмовити, оскільки провести державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, розташовані на території Роменської міської територіальної громади за Роменською міською радою Сумської області, є неможливим внаслідок наявності в Державному реєстрі речових прав, в розділах, відкритих на вказані у заяві Роменської міської ради від 30.06.2022р. №03-26/1641 земельні ділянки, зареєстрованих обтяжень на вищевказані земельні, що є підставою для відмови в державній реєстрації прав в силу вимог пункту 6 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІV.
При цьому, державний реєстратор дійшов висновку, що ні одна із перелічених у Законі № 1952-ІV підстав, які не застосовуються у разі наявності зареєстрованого обтяження, не стосується державної реєстрації вищезазначених земельних ділянок.
Також 21.01.2022р. вх. № 145/01-08 Управлінням у відповідь на лист від 01.01.2021р. за №03-23/5724 було отримано роз`яснення від Міністерства юстиції України, в якому зазначається, що «у випадку, коли право власності на земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до пункту 24 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, зареєстроване у Державному реєстрі прав за державою, реєстраційні дії щодо переходу права власності на такі об`єкти можуть бути проведені у разі відсутності зареєстрованих обтяжень».
Тому представник відповідача вважає, що державний ресторатор Управління адміністративних послуг Роменської міської ради під час надання відповіді на заяву провести державну реєстрацію права комунальної власності за Роменською міською радою Сумської області на земельні ділянки, розташовані на території Роменської міської територіальної громади, не порушував права позивача та не мав наміру перешкоджати належному власнику оформити своє право власності, а лише виконував норму Закону та діяв в межах та відповідно до чинного законодавства.
07.11.2022р. судом отримано письмові пояснення від представника третьої особи (а.с.66-69), в яких він зазначає, що спірні земельні ділянки на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області в силу пункту 24 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу з дня набрання чинності цим пунктом вважаються землями комунальної власності територіальної громади.
Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Отже, сама норма закону передбачає вчинення територіальною громадою дій для реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, які в силу даного закону вважаються комунальною власністю.
Таким чином, Роменська міська рада Сумської області своїм рішенням від 23.12.2021р. прийняла із державної власності в комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 2301,5495 га, чим фактично створила лише передумови набуття в комунальну власність зазначених земельних ділянок відповідно до пункту 24 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу, що в свою чергу дає можливість їй набути права комунальної власності на земельні ділянки, що не є тотожним розпорядженню земельними ділянками, а отже в даному випадку і не порушуються заборони, встановлені Ухвалою Вищого антикорупційного суду України від 13.03.2020р.
Того ж дня від представника Роменської міської ради отримана відповідь на відзив (а.с.87-88), згідно з якою у цьому випадку підставою для державної реєстрації земельних ділянок за міською радою є вимоги Закону (п. 24 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України).
В той же час, зміна підпорядкування земельних ділянок з державної власності в комунальну власність, як відбулося в даному випадку, визначена законом і не залежить від волевиявлення власника, а отже не є реалізацією власником права власності.
Тобто, такі земельні ділянки в обов`язковому порядку підлягають прийняттю до комунальної власності згідно із прямою вказівкою закону, в той же час, такий перехід земельних ділянок у комунальну власність можливий з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
11.11.2021р. від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с.93-94), в яких вказує, що управлінням адміністративних послуг не заперечується той факт, що земельні ділянки, у державній реєстрації права комунальної власності на які міській раді було відмовлено, відповідно до норм чинного законодавства (п.24 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України) вважаються землями комунальної власності Роменської міської ради.
Однак, відсутність у ч.4 с.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» посилання на дану конкретну обставину не дозволили державному реєстратору провести реєстраційні дії відносно перелічених у позові земельних ділянок.
Ухвалою від 28.11.2022р. клопотання представника позивача про розгляд справи у спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін було задоволено та призначено судове засідання, яке відкладалося внаслідок оголошення повітряної тривоги на всій території України, в тому числі і Сумській області, з метою недопущення загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду та суддів.
В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримала, просила позов задовольнити.
Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що позов є обґрунтованим та просила його задовольнити.
Представник відповідача, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.112), в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання (а.с.114), в якому розгляд справи просив проводити у його відсутність та у задоволенні позову просив відмовити.
Вислухавши представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив наступне.
На території Роменської міської територіальної громади знаходяться 64 земельні ділянки сільськогосподарського призначення, а саме:
Земельні ділянки до прийняття вищезазначених змін у ЗК України знаходились у державній власності і контрольні та розпорядчі функції щодо них здійснював Держгеокадастр в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області.
На виконання вимог земельного законодавства, позивач 23.12.2021р. прийняв рішення «Про прийняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність Роменської міської ради» (рішення 25-ї сесії восьмого скликання). Цим рішенням виконкому Роменської міської ради було доручено оформити право комунальної власності на ці земельні ділянки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
30.06.2022р. виконком Роменської міської ради Сумської області звернувся з заявою №03-26/1641 до Управління адміністративних послуг Роменської міської ради.
Листом від 01.07.2022р. №1347/05-17 відповідач відмовив в проведенні державної реєстрації земельних ділянок з посиланням на те, що на них, відповідно до ухвали Вищого антикорупційного суду від 13.03.2022р. у справі№991/2120/20 у кримінальній справі 1-кс/991/2165/20 накладено арешт, а відповідно до п. 6 ст. 24 Замокну України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При здійсненні своїх повноважень, у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, державний реєстратор керується Конституцією України, Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-ІV, Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою КМУ від 25.12.2015р. № 1127, Порядком про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затвердженим постановою КМУ від 26.10.2011р. №1141 та іншими Законами України та нормативно-правовими актами.
Згідно з ч.1 ст.5 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-ІV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-ІV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;
перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстрації тих дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;
здійснює інші повноваження, передбачені Законом.
Пунктом 1 частини 1 ст. 2 Закону визначено, що державна реєстрація - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речовий прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.
До Управління адміністративних послуг Роменської міської ради 30.06.2022р. 03-26/1641 (вх. № 1090/05-17) надійшов лист від Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області з проханням здійснити державну реєстрацію права комунальної власності за Роменською міською радою Сумської області на земельні ділянки, розташовані на території Роменської міської територіальної громади. У зазначеному листі додатково повідомлялось про те, що позивачу відомо про наявність зареєстрованих реєстрі речових прав на вищевказані земельні ділянки.
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 13.03.2022р. у справі №991/2120/20 у кримінальній справі 1-кс/991/2165/20 накладено арешт із встановленням заборони відчуження та розпорядження на конкретно визначене майно (в ухвалі вказано ідентифікатори об`єктів, а саме кадастрові номера земельних ділянок).
Управлінням 01.07.2022р. вих. № 1347/05-17 надано відповідь у формі листа щодо неможливості провести державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, розташовані на території Роменської міської територіальної громади за Роменською міською радою Сумської області, оскільки в Державному реєстрі речових прав, в розділах, відкритих на земельні ділянки, є наявні зареєстровані обтяження на вищевказані земельні ділянки, з посиланням на ст. 24 Закону.
Відповідно до п. 81-9 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015р. №1127 реєстрація права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що розташовані за межами населених пунктів і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі прав, у випадках, передбачених пунктом 24 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України, проводиться на підставі Закону України від 28 квітня 2021р. № 1423-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин.
Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. № 1952-ІV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначені підстави для відмови в державній реєстрації прав.
Однією з підстав, відповідно до п. 6 ст. 24 Закону, є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч.4 цієї статті (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої статті 24 Закону, не застосовується у разі:
1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно;
2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав за особою, щодо якої або щодо майна якої наявні обтяження у спеціальному розділі Державного реєстру прав, чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав;
3) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону;
4) державної реєстрації інших обтяжень речових прав на нерухоме майно (крім іпотеки);
5) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за наявності згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна - у разі якщо обтяженням є заборона відчуження нерухомого майна, що виникла на підставі договору, або податкова застава;
6) державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину;
7) державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем;
8) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі нотаріально посвідченого договору - у разі якщо обтяженням є вимога нотаріального посвідчення договору, встановлена власником майна.
Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена (ч.5 ст.24 Закону).
Відмовляючи у проведенні державної реєстрації права комунальної власності 64 земельних ділянок, державний реєстратор дійшов висновку, шо ні одна із перелічених у Законі № 1952-ІV підстав, які не застосовуються у разі наявності зареєстрованого обтяження, не стосується державної реєстрації вищезазначених земельних ділянок.
Водночас, суд вважає необхідним відмітити, що згідно з п.13 ч.1 ст.27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-ІV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність.
Так, відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а ст. 126 цього ж кодексу встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28 квітня 2021 року №1423-ІХ Перехідні положення ЗК України доповнено пунктом 24, який встановив, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:
а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);
в) природно-заповідного та іншого природоохоронного значення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського значення;
г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;
д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;
е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.
Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.
Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.
З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.
Отже, сама норма закону передбачає вчинення територіальною громадою дій для реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, які в силу закону вважаються комунальною власністю.
Спірні земельні ділянки на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області в силу пункту 24 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу з дня набрання чинності цим пунктом вважаються землями комунальної власності територіальної громади.
Тому суд погоджується із доводами представника позивача, що у цій ситуації відбулося не відчуження чи розпорядження земельними ділянками, а лише приведення статусу даних земельних ділянок відповідно до вимог пункту 24 Перехідних положень Земельного кодексу України - зміни державної форми власності на комунальну, оскільки законом прямо передбачено, що ця земля є комунальною з моменту внесення відповідних змін до земельного законодавства (Закон України №1423-ІХ від 28 квітня 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин»).
Відповідно до ч. ч. 1-3 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Реалізація власником права власності шляхом розпорядження належним майном - це юридично закріплена можливість власника самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна шляхом його відчуження іншим особам, зміни його стану та призначення тощо (наприклад, продати, подарувати, передати тощо).
В той же час, зміна підпорядкування земельних ділянок з державної власності в комунальну власність, як відбулося в даному випадку, визначена законом і не залежить від волевиявлення власника, а отже не є реалізацією власником права власності.
Тобто, такі земельні ділянки в обов`язковому порядку підлягають прийняттю до комунальної власності згідно із прямою нормою закону, в той же час, такий перехід земельних ділянок у комунальну власність можливий з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Згідно зі ст. 143 Конституції майном, що є в комунальній власності, управляють територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування.
Статтею 1 Закону від 21 травня 1997 р. № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що представницьким органом місцевого самоврядування є відповідна місцева рада, яка складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.
Так, Роменська міська рада Сумської області своїм рішенням від 23.12.2021р. прийняла із державної власності в комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 2301,5495 га, чим створила передумови для набуття в комунальну власність зазначених земельних ділянок відповідно до пункту 24 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу.
Вказані дії не є розпорядженням земельними ділянками чи їх відчуженням, а тому у даному випадку не порушуються заборони, встановлені ухвалою Вищого антикорупційного суду України від 13.03.2020р, оскільки державним реєстратором вчинюються дії саме на виконання спеціального земельного законодавства і зміна суб`єкта права на земельну ділянку не впливає на наявні обтяження у кримінальному провадженні.
Крім того, суд враховує, що відмовою відповідачем в реєстрації вже набутого міською радою за законом права комунальної власності створюється правова невизначеність відносно цих земельних ділянок, оскільки на сьогоднішній день внаслідок відмови в реєстрації права комунальної власності, у міської ради відсутня можливість здійснення самоврядного контролю стосовно земель, органи Держгеокадастру в свою чергу також уже не мають права державного контролю за використанням та охороною земель.
Таким чином, землі, які перейшли до комунальної власності, є фактично безхазяйними, що створює передумови для їх безперешкодного незаконного використання іншими особами в своїх інтересах, що завдає значної шкоди відповідній територіальній громаді.
При цьому суд звертає увагу, що на сьогодні відсутні жодні законні підстави для залишення земельних ділянок у державній власності та їх державної реєстрації за державою в особи Держгеокадастру, оскільки такими ці земельні ділянки вже не є.
З приводу посилань представника відповідача лист на 21.01.2022р. вх. № 145/01-08 Міністерства юстиції України, в якому надані роз`яснення щодо застосування відповідних норм закону, суд зазначає, що листи міністерств не є нормативно-правовими актами, не встановлюють та не змінюють правових норм та мають лише інформаційний характер, а відтак вони не є доказом правомірності застосування норм права у визначеній ситуації.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, враховуючи викладене вище, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки у цьому випадку порушуються права відповідної територіальної громади щодо 64 земельних ділянок, оскаржувана відмова створює правову невизначеність з їх приводу, не відповідає критеріям обґрунтованості, розсудливості, складена без урахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття, та з порушенням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача та третіх осіб, а також суспільних інтересів, і цілями, на досягнення яких вона спрямована.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Роменської міської ради Сумської області до Управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправними дії Управління адміністративний послуг Роменської міської ради Сумської області щодо відмови Роменській міській раді Сумської області в державній реєстрації земельних ділянок, викладеній в листі від 01.07.2022р. №1347/05-17.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.02.2023 р.

Суддя О.О. Осіпова