Справа № 580/1650/22
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1650/22 Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації до приватного підприємства "Надія" про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов заступника керівника Черкаської окружної прокуратури (далі - позивач) в інтересах держави в особі Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації до Приватного підприємства «Надія» (далі - відповідач), в якому просив:

- зобов`язати відповідача привести до належного стану об`єкт культурної спадщини «Житловий будинок пристава Табачнікова (особняк Вацлавав Кринського)» на вул.Байди Вишневецького, 2 в м.Черкаси, шляхом здійснення реставраційних робіт;

- зобов`язати відповідача привести до належного стану об`єкт культурної спадщини «Житловий будинок пристава Табачнікова (особняк Вацлавав Кринського)» на вул.Байди Вишневецького, 2 в м.Черкаси, шляхом здійснення консерваційних робіт;

- стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 4962,00грн на р/р UA0003751 (МФО 820172) за кодом класифікації видатків бюджету 2800.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року позовну заяву було повернуто.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою заступником керівника Черкаської окружної прокуратури подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що питання першочергових робіт із реставрації та консервації об`єкту культурної спадщини «Житловий будинок пристава Табачнікова (особняк Вацлава Кринського)», м.Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 2 на даний час не вирішено, будинок зазнає руйнації, а тому прокурором подано позовну заяву.

Крім того, апелянт зазначає, що дієві та вкрай необхідні заходи щодо здійснення всього комплексу робіт щодо збереження об`єкта культурної спадщини на виконання вимог памяткоохоронного законодавства відповідачем не вживаються. У свою чергу, у спірних правовідносинах органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції, є Управління, яке не вживає дієвих заходів на захист інтересів держави.

Згідно до положень ч.2 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту позовної заяви підставою для звернення позивача з даним позовом стало те, що у власності відповідача перебуває нежитловий будинок, що розташований у межах заповідної території «Черкаські берегові схили» та багатошарової пам`ятки археології: городище «Замкова гора», культурний шар пізньосередньовічних Черкас. 26.03.2021 наказом №228 Міністерство культури та інформаційної політики України вказаний об`єкт занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за видом пам`ятки архітектури та категорією місцевого значення. 05.04.2021 Управління направило відповідачу лист про необхідність укладення охоронного договору щодо вказаного об`єкта. Такий договір не укладений. Позивач стверджує, що відповідач намагається його знищити, про що відкрите кримінальне провадження. 12.07.2021 проведено огляд місця події та встановлено незадовільний його стан, перебуває в занедбаному стані та потребує проведення першочергових робіт із консервації та реставрації. Власник не вживає заходів з приведення її до належного стану.

Суд першої інстанції повертаючи позовну заяву виходив з того, що у даному випадку не виникли правовідносини, щодо захисту яких звернувся прокурор та не обґрунтовано в позовній заяві підстав для звернення прокурора до суду від імені Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації.

Дослідивши висновки суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частинами 3-5 статті 53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Частиною 3 статті 23 Закону №1697-VII визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, прокурор у визначених законом випадках наділений повноваженнями здійснювати представництво інтересів держави або конкретної особи шляхом звернення до суду з позовом, якщо таке представництво належним чином обґрунтоване.

Підставою для представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Відтак, виключними випадками, за умови настання яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, згідно з яким інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Аналіз положень частини 3 статті 23 Закону №1697-VII дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

(1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

(2) у разі відсутності такого органу.

Колегія суддів зауважує, що перевірка права прокурора на звернення до адміністративного суду передує розгляду питання щодо правомірності дій (бездіяльності) відповідача, що оскаржуються (розгляду справи по суті). Встановлення обставин, що свідчать про відсутність у прокурора підстав для представництва інтересів держави, а отже і права на звернення до суду, є перешкодою для розгляду справи по суті.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18, прокурор має право звернутися відповідно до порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", із позовом в інтересах держави, якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, та заяви на усунення недоліків «Житловий будинок пристава Табачнікова (особняк Вацлава Вікторовича Кринського)», який знаходиться за адресою: м.Черкаси, вул.Байди Вишневецького, 2 ,- є одним із цінних об`єктів культурної спадщини. Як стверджує заявник, дієві та вкрай необхідні заходи щодо збереження майна на виконання вимог пам`яткоохоронного законодавства відповідачем не вживаються. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 20.08.2020 №754 скасовано наказ Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 25.05.2020 №508 «Про затвердження ПП «Надія» містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва по вул.Байди Вишневецького, 2». Тому на даний час відсутні документи на забудову відповідної території.

Щодо повноважень звертатися зі вказаним вище позовом та підписувати його зазначив, що заступник керівника Черкаської окружної прокуратури має право на підписання позовної заяви від 10.03.2020 в силу вимог статті 24 Закону України «Про прокуратуру».

При цьому, сам заявник вказує про те, що у спірних правовідносинах органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції, є Управління, яке, на переконання заявника, не вживає дієвих заходів на захист інтересів держави.

В контексті наведеного колегія суддів звертає увагу, що 18.02.2020 та 02.10.2020 листами Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації інформувало ПП «Надія» про укладання охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини.

Відповідно до листа від 25.11.2020, Черкаську місцеву прокуратуру повідомлено про видані приписи до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 25.11.2020 та філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Черкаській області від 25.11.2020.

05.04.2021 Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації направляло листа №7404/02/01-03-25 на адресу відповідача щодо необхідності укладення охоронного договору на об`єкт вказаної культурної спадщини та наказ від 26.03.2021 №228.

12.07.2021 проведено огляд місця події та встановлено, що вказаний об`єкт знаходиться в незадовільному стані. Охоронний договір на вказаний вище об`єкт культурної спадщини з відповідачем не укладався.

Колегія суддів зауважує, що заступником керівника Черкаської окружної прокуратури не доведено належними і допустимими доказами того, що Управління не може самостійно здійснити захист інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Приватне підприємство "Надія" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства культури та інформаційної політики України, за участі Київської міської прокуратури про визнання протиправним та скасування наказ Міністерства культури та інформаційної політики України від 26.03.2021 №228 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України», яку рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року було задоволено.

Так, судами у вказаній справі встановлено, що згідно відомостей витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, будинок №2 по вул. Вишневського Байди, м. Черкаси, Черкаська область (адміністративна будівля та гараж, незавершена будівництвом прохідна, автосалон) належить на праві власності ПП «Надія», відповідно до договорів купівлі-продажу нежитлових будівель №7801 від 24.09.2019, №7 від 06.01.2021.

26.03.2021 наказом Міністерства культури та інформаційної політики України №228 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» (зі змінами згідно наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 02.07.2021 №494) «Житловий будинок пристава Табачнікова (особняк Вацлава Кринського)» по вул. Байди Вишневецького, 2 у місті Черкаси, №4603-Чк було занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за видом пам`ятки архітектури та категорією місцевого значення об`єкт культурної спадщини.

Як встановлено вище судовим рішенням скасовано вищевказаний наказ.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, підстави та порядок звернення прокурора до адміністративного суду в порядку його представництва інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено та відмінно від реалізації права на звернення до суду самого суб`єкта владних повноважень.

Апелянтом не доведено належними і допустимими доказами у справі того, що уповноважений орган не може самостійно здійснити захист інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року зазначила, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Отже, колегія суддів вважає, що оскільки прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави, та, враховуючи наявність суб`єкта владних повноважень, який реалізовує свої повноваження, в тому числі і щодо відповідача, то в цій справі прокурором не було доведено наявність передбачених законом виключних випадків, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави.

Колегія суддів звертає увагу на те, що саме лише посилання прокурора у позовній заяві або скарзі на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки, за змістом абз. 2 частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апелянтом не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також не обґрунтовано підстави звернення до суду, з наданням належних доказів, які б підтверджували встановлення прокурором наявності підстав для представництва у відповідності до статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Оскільки судом встановлено відсутність у позивача підстав для звернення до суду з даним позовом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування п.7 ч.4 ст.169 КАС України у даній справі.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко