Справа № 300/3974/22
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 300/3974/22 пров. № А/857/17267/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Чуприна О.В.), ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в м.Івано-Франківськ 14 листопада 2022 року у справі № 300/3974/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дії щодо перерахунку пенсії з обмеженням її максимальним розміром та зобов`язання здійснити з 01.03.2022 та з 01.07.2022 перерахунок і виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром,

В С Т А Н О В И В :

04.10.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, просив визнати протиправними дії щодо обмеження пенсії максимальним розміром при проведенні перерахунку та виплати з 01.03.2022 за результатами індексації, проведеної на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 у сумі 35048,78 грн., та з 01.07.2022 за результатами перерахунку, проведеного у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» у сумі 35118,35 грн.; зобов`язати відповідача з 01.03.2022 та з 01.07.2022 нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 проіндексованої на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 у сумі 35048,78 грн. та перерахованої у зв`язку з зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» у сумі 35118,35 грн. без обмеження максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, при здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності, призначеної згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 за №2262-XII; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 01.03.2022 на підставі відомостей довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 за №12/1305 від 24.09.2020 без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими. Суд першої інстанції вказав, що протягом 2017 року стаття 43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів. Суд першої інстанції дійшов висновку, що внесені Законом №1774-VІІІ до частини сьомої 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) самі по собі не створюють підстав для такого обмеження. Суд першої інстанції вказав, що відповідач обмежив виплату пенсії позивачу фіксованим розміром в значенні 27 437,00 гривень, розрахованого виконуючи останні із судових рішень у справі №300/3681/20 щодо вирішення спору «про зняття обмеження виплати нарахованої пенсії десятьма розмірами прожиткових мінімумів для працездатних осіб», та не врахував усталену правову позицію судових органів щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, станом на березень і липень 2022 року. Також суд першої інстанції зазначив, що у справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI. Суд першої інстанції дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених протиправними діями ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача за вислугу років з 01.03.2022 згідно відомостей довідки №12/1305 від 24.09.2020, відповідно до статті 63 Закону №2262-XII, без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність або фіксованим розміром, враховуючи при цьому раніше виплачені за період з 01.03.2022 суми пенсії.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подали апеляційні скарги.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року та ухвалити нове у такій редакції: «Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 та з 01.07.2022 десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, при здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності, призначеної згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ та Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік». Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 01.03.2022 та з 01.07.2022 на підставі відомостей довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 за №12/1305 від 24.09.2020, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.» Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідачем рішення суду може бути розтлумачено як заманеться, а не по закону, що може призвести до втрати у виплаті пенсії за вислугу років, виходячи з відсоткового значення 90% від сум грошового забезпечення до 80% пенсію по інвалідності 2-ї групи. Скаржник вказує, що незаконні, безпідставні і безвідповідальні дії відповідача породжують ще більше порушень.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що норма статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням вимог Закону України від 24.12.2015 №911 поширюється на всі пенсії, призначені до і після січня 2016 року. Скаржник вказує, що норма закону про обмеження максимального розміру пенсії не визнавалась неконституційною, визнавались неконституційними зміни до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262, які вносились Законом No911-VIII від 24.12.2015. Скаржник зазначає, що сама стаття 43 щодо максимального розміру пенсії чи на 2017 рік, чи на 2018 рік, а також на 2019, 2020 та 2021 роки не визнавалась неконституційною і на даний час є чинною. Скаржник вважає, що положення Закону №3668-VI неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування. Скаржник вказує, що аналогічні підхід щодо обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність, судом касаційної інстанції застосовується і у відношенні до пенсії, призначеної прокурорським працівникам. Вважає, що зобов`язання здійснити перерахунок пенсії Позивача без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум є безпідставними та необґрунтованими.

Управління подало відзив на апеляційну скаргу позивача, вказавши, що така є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки основний розмір пенсії станом на 10.10.2022 90% грошового забезпечення, а пенсія позивачу відповідно до судових рішень у справі №300/3681/20 виплачується без обмеження максимальним розміром станом на дату, з якої судом зобов`язано здійснити такий перерахунок (11.06.2020), тобто у сумі 27437,00 грн.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає частково.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з лютого 2007 року отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із розрахунку 90 відсотків суми грошового забезпечення.

05.07.2022 ОСОБА_1 звернувся в Управління із заявою про здійснення перерахунку пенсії з травня 2022 року у розмірі 90% грошового забезпечення з обов`язковим виконанням рішень суду, які набрали законної сили, а саме: за вислугу років у розмірі 90% згідно з рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 у справі №300/5015/21; з виплатою з 01.04.2019 додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії відповідно до довідки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.09.2020 №12/1305 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, встановленого за відповідною (аналогічною) посадою, яку заявник обіймав на день звільнення зі служби, з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугою років та додаткових видів грошового забезпечення, згідно з рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 справа №300/2595/19; зі зняттям обмеження з пенсії з 11.06.2020 відповідно до довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.09.2020 №12/1305 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 згідно з рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 у справі №300/3681/20.

Листом від 15.07.2022 Управління повідомило ОСОБА_1 про те, що оскільки рішенням суду на Управління не покладено зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром, то розмір пенсії залишається незмінним 27 437 грн.

Окрім того, з 01.03.2022 Управління здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з огляду на її індексацію на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118, внаслідок перерахунку розмір пенсійної виплати з 01.03.2022 склав 35048,78 грн., з 01.07.2022 35 118,53 грн., проте до виплати призначена пенсія у розмірі 27 437,00 грн.

Вважаючи, що Управління протиправно обмежило пенсійну виплату максимальним розміром після індексації з 01.03.2022 та зі зміною мінімального прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з 01.07.2022, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, яка набрала чинності з 01.01.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII слова і цифри у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у частині 7 статті 43 Закону №2262-XII замінено словами і цифрами по 31 грудня 2017 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 у справі №1-38/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: - частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Конституційний Суд України у зазначеному рішенні вказав, що в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей пов`язані не з втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю виконуваних ними обов`язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захисту суверенітету, територіальної цілісності України (частина 1 статті 17 Основного Закону України).

Конституційний Суд України зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Конституційний Суд України стверджував, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Відповідно до статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 20.12.2016 в Законі № 2262-XII фактично відсутня частина сьомої статті 43, яка з вказаної дати втратила чинність, а тому внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до вказаної частини зміни щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії, самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.10.2019 у справі №522/22798/17, від 16 квітня 2020 року №620/1285/19, від 10 вересня 2021 року у справі № 300/633/19, від 17 лютого 2022 року у справі №640/11168/20.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, що відповідає позиції викладеній Верховним Судом у постановах від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 27 січня 2022 року у справі №240/7087/20.

Щодо обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідно до Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011 року, то суд апеляційної інстанції зауважує, що положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII та положення частини 1 статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

З наведеного вбачається наявність колізії між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців, що свідчить про явну суперечливість вказаних норм одна одній з огляду на неоднаковість регулювання правовідносин щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого разом з Конвенцією згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовуються як джерела права, у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що обмеження пенсійним органом максимального розміру пенсії позивача станом на 01.03.2022 та на 01.07.2022, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.

Наведені висновки також узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 16 грудня 2021 року №400/2085/19, від 18.05.2022 у справі №380/12337/20.

Отже, Закон №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин в частині визначення максимального розміру пенсій військовослужбовців та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання. З цих же підстав неможливо застосувати приписи Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI в частині відповідних обмежень, на який покликається скаржник в апеляційній скарзі.

Таким чином, аргументи Управління щодо того, що загальна сума пенсії позивача до виплати не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, є безпідставними, а висновки Верховного Суду, на які покликається скаржник, зроблені за відмінних обставин та не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно з вимогами статті 9 КАС України, суд розглядає справу не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Слід зауважити, що позивачем у позовній заяві вимоги щодо протиправності дій при перерахунку пенсії виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення перед судом не заявлялись. У позовній заяві позивач лише обмежився зазначення сум пенсій, які відповідачем були визначені при перерахунках, без вказівки на відсоток сум грошового забезпечення.

На переконання суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 01.03.2022 та з 01.07.2022 на підставі відомостей довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 за №12/1305 від 24.09.2020, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення не можуть судом апеляційної інстанції розглядатись, оскільки не були заявлені позивачем при подачі позову.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з врахуванням положень статті 2 КАС України спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникало б необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Прийняття рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає цій міжнародній нормі.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що задовольняючи позов з застосування права суду щодо виходу за межі позовних вимог, суд першої інстанції порушене право позивач, з дотриманням принципу «ефективного захисту прав», не захистив.

Згідно з усталеною судовою практикою (постанови Верховного Суду України від 23.04.2013 №21-239а11, від 19.03.2013 №21-53а13, від 05.11.2013 №21-293а13, від 07.07.2014 №21-222014 тощо), відступу від якої не здійснювалось Верховним Судом, виплати за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача. Пенсія є періодичним платежем, виплата якого, за загальним правилом, не обмежена у часі, якщо не відбулося змін у законодавстві. Тобто, порядок та строки нарахування пенсій можуть бути змінені за умов іншого законодавчого регулювання. Разом з тим, відповідач продовжує порушувати права позивача під час нових перерахунків його пенсії.

Верховний Суд у рішенні від 04.02.2019 у зразковій справі № 240/5401/18 зазначив, що внесені Законом № 3668-VІ та Законом № 1166-VII зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років, є норми статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка не зазнала змін у зв`язку з прийняттям Закону № 3668-VІ та Закону № 1166-VII.

Зазначене рішення залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 за аналогічного мотивування.

Системний аналіз наведених норм права дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що внесені Законом №1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №1166-VII не зазнала.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 №5-р/2018 зазначено, що положення частини першої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.

Отже, зміна розміру пенсії з 80 % до 70 % сум грошового забезпечення, що відбулася відповідно до положень частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ після призначення пенсії позивачу, не може бути підставою для зменшення розміру вже призначеної пенсії під час проведення відповідачем її подальшого перерахунку, змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при призначенні такої відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 03 квітня 2018 року (справа №175/1665/17), від 24 квітня 2018 року (справа 686/12623/17), від 19 червня 2018 року (справа №583/2264/17), а також у рішенні від 04 лютого 2019 року у зразковій справі №240/5401/18, у постанові від 23.06.2021 у справі № 140/392/19.

З матеріалів справи вбачається, що розмір пенсії на час її призначення (лютий 2007 року) розрахований із 90 відсотків складу грошового забезпечення позивача.

З 28.09.2018 позивача, за його зверненням, переведено на пенсію по інвалідності (2 група інвалідності), та органом пенсійного забезпечення в тому числі з 01.12.2018 здійснено перерахунок пенсії із 80 відсотків складу грошового забезпечення, а відповідно до протоколу від 10.10.2022 пенсія по інвалідності позивачу призначена у розмірі 90% грошового забезпечення.

Відповідно до статті 23 Закону №2262-ХІІ в разі наявності у особи з інвалідністю з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт «а» статті 12), пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт «а» статті 13).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 у справі №300/136/19, яке набрало законної сили, визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 90% від відповідних сум грошовою забезпечення, починаючи з 01.03.2018. з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 у справі № 300/5015/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2022, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення з 11.06.2020 раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 90% до 80% відповідних сум грошового забезпечення, при проведенні перерахунку пенсії, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 11.06.2020 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням основного розміру пенсії - 90% відповідних сум грошового забезпечення, визначеного відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, з урахуванням проведених раніше виплат.

Оскільки відповідно до долучених до матеріалів справи копій протоколів від 01.03.2022 та від 01.07.2022 за пенсійною справою ОСОБА_1 у грошове забезпечення для обчислення пенсії враховано посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років, середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці, у т.ч. премія. Основний розмір пенсії 90% грошового забезпечення, з урахуванням індексації, збільшення основного розміру пенсії (25%) та індексації базового основного розміру пенсії (0,140). Також враховані підвищення / надбавки до пенсії. Всього призначено з 01.03.2022 - 35048,78 грн. з 01.07.2022 - 35118,53 грн., що на переконання суду є підставою вважати, що обов`язок щодо перерахунку пенсії відповідач виконав.

Спірним у цій справі є лише виплата перерахованої пенсії за пенсійною справою з обмеженням десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, що на переконання суду апеляційної інстанції є протиправним. Способом захисту порушеного права є зобов`язання таку виплату здійснити у відповідності до вимог позивача за позовною заявою, поданою до суду першої інстанції.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 за №12/1305 від 24.09.2020 видана ОСОБА_1 для перерахунку пенсії згідно рішення суду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 за посадою начальника предметно-методичної групи старший викладач, яку займав ОСОБА_1 на день звільнення зі служби 25.12.2006, і така врахована Управлінням при перерахунку пенсії позивача з 10.10.2022 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 у справі №300/2595/19.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що при винесені оскаржуваного рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та позов задовольнити частково.

Керуючись статтями 241, 243, 250, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі № 300/3974/22 скасувати та позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 та за результатами індексації згідно Постанови Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022 у сумі 35048,78 грн та з 01.07.2022 за результатом перерахунку, проведеного у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у сумі 35118,35 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 01.03.2022 та з 01.07.2022 виплатити пенсію ОСОБА_1 проіндексовану згідно Постанови Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022 у сумі 35048,78 грн та перерахованої у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» у сумі 35118,35 грн. без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко