Справа № 420/18692/22
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенка А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст позовних вимог.
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 страхового стажу та сум заробітку та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення, з урахуванням страхового стажу, а саме:

- періоду навчання у Одеському технологічному інституті харчової промисловості імені М.В. Ломоносова з 25.11.1983 року по 24.07.1984 року та з 25.07.1984 року по 31.08.1984 року, що складає 9 місяців 6 днів;

- періоду роботи у Кахульській філії Торгівельно-промислової палати Республіки Молдова з 03.05.2000 року по 25.06.2001 року, що складає 1 рік 1 місяць 23 дні;

- періоду роботи у Кахульській філії Торгівельно-промислової палати Республіки Молдова з 01.01.2004 року по 31 грудня 2007 року, що складає 4 роки;

- періоду роботи у Державному підприємстві Дослідне господарство Таїровське Національного наукового центру Інститут виноградарства і виноробства імені ОСОБА_2 з 17.04.2010 року по 30.06.2019 року, що складає 9 років 2 місяці 12 днів;

- періоду роботи у Державному підприємстві Дослідне господарство Таїровське Національного наукового центру Інститут виноградарства і виноробства імені ОСОБА_2 з 01.08.2020 року по 31.03.2022 року, що складає 1 рік 9 місяців;

- періоду роботи у Державному підприємстві Дослідне господарство Таїровське Національного наукового центру Інститут виноградарства і виноробства імені ОСОБА_2 01.04.2020 року по 30.04.2022 року, що складає 1 місяць, а також з урахуванням сум заробітку за період роботи у Державному підприємстві Дослідне господарство Таїровське Національного наукового центру Інститут виноградарства і виноробства імені ОСОБА_2 та у Національному науковому центрі Інститут виноградарства і виноробства імені ОСОБА_2 з 01.01.2021 року по 30.04.2022 року, що складають 240203,36 грн.
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу з березня 2022 року призначено пенсію за віком. З розрахунку, наданого ГУ ПФУ України в Одеській області, позивачу стало відомо про те, що відповідач під час здійснення розрахунку пенсії за віком не врахував до страхового стажу періоди загальною тривалістю 6 років 10 місяців та 9 днів, а також не врахував суми заробітку за період роботи з 01.01.2021 року по 30.04.2022 року. Позивач вважає здійснений відповідачем розрахунок незаконним та необґрунтованим, таким, що порушує права та інтереси позивача як застрахованої особи, зокрема, його право на належне пенсійне забезпечення.

Вважаючи такі дії протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

06.01.2023 року за вх. № ЕП/639/23 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_1 з 02.03.2022 призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058. Пенсію обчислено при страховому стажі 29 років 11 місяців 4 дні та середньомісячному заробітку 8335,65 грн (01.09.2008 по 30.04.2022) в розмірі 2493,78 грн. До страхового стажу Позивача не зараховані періоди роботи: З 03.05.2000 по 25.06.2001 у Кахульській філії Торговельно - промислової палати Республіки Молдова - в трудовій книжці запис здійснено на молдовській мові та відсутній переклад записів на українську мову. З 01.04.2004 по 31.12.2007 у Кахульській філії Торговельно - промислової палати Республіки Молдова - відсутні дані про сплату страхових внесків. Періоди роботи з 17.04.2010 по 30.06.2019, 01.08.2020 по 30.04.2022 у ДП Дослідне господарство Таїровське ННЦ Інститут виноградарства і виноробства ім. В. Є. Таїрова - зараховані у відповідності із даними про сплату страхових внесків. Розмір пенсії Позивача встановлено відповідно до вимог чинного законодавства.

10.01.2023 за вх. №ЕС/218/23 від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій представник підтримав позицію викладену в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заяви чи клопотання від сторін не надходили.
Процесуальні дії вчинені судом.
Ухвалою суду від 27.12.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України.

Обставини справи.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області з 02 березня 2022 року та отримує пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При призначенні пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не зараховано до страхового стажу період навчання у Одеському технологічному інституті харчової промисловості імені М.В. Ломоносова з 25.11.1983 року по 24.07.1984 року.

До страхового стажу Позивача не зараховані періоди роботи:

- з 03.05.2000 по 25.06.2001 роки у Кахульській філії Торговельно - промислової палати Республіки Молдова - в трудовій книжці запис здійснено на молдовській мові та відсутній переклад записів на українську мову;

- з 01.04.2004 по 31.12.2007 роки у Кахульській філії Торговельно - промислової палати Республіки Молдова - відсутні дані про сплату страхових внесків.

Джерела права й акти їх застосування.
Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу в п.6 ч.1 ст.92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон України №1788-XII).

Згідно із пунктом "а" статті 3 Закону України №1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Правові відносини у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулюється Законом України від 09 липня 2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), який набрав чинності з 01.01.2004 року, та починаючи з 01.01.2011 року Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня права, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно п. 1 та п. 2 ст. 24 Закону №1058-ІУ визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у ст. 20 Закону № 1058- IV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 2 ст. 20 Закону №1058-ІV).

Частиною 4 ст. 21 Закону № 1058-IV до страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (до 01.01.2001 року), а також періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". До набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Пунктом «д» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII визначено, що до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до п. «е» ст. 3 Закону№ 1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Висновки суду.
Щодо періоду навчання у Одеському технологічному інституті харчової промисловості імені М.В. Ломоносова з 25.11.1983 року по 24.07.1984 року та з 25.07.1984 року по 31.08.1984 року, суд зазначає наступне.

На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком, регулювався Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій»(далі - Порядок).

Підпунктом «і» п. 109 Порядку було визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також «навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди, вказані у підпункті «і», зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.

Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені у відповідності до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20.08.1969 року №681 «Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах» та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08.10.1969 року №573.

Цими нормативно-правовими актами передбачалося, що: 1) «при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання...; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців» (п. 2 зазначених нормативних актів); 2) «на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв`язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій» (п.3 зазначених нормативних актів). 3) «слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (п. 5 та 10 відповідно), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 09 липня 1963 року № 774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27 липня 1963 року № 1114».

Пунктом 21 Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, що затвердженого наказом Міністерства вищої та середньої освіти СРСР від 14.07.1987 року №504 передбачалось, що час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу.

Статтею 62 Закону № 1788-XII та ст. 48 Кодексу законів про працю України визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_2 позивач:

25.11.1983 року зарахований на підготовче відділення з денною формою навчання в Одеському технологічному інституті харчової промисловості ім. М.В. Ломоносова Нак. № 531-с від 25.11.1983 року;

25.07.1984 року зарахований на перший курс з денною формою навчання Нак. № 180-03 від 25.07.1984 року;

30.06.1989 року відрахований з інституту у зв`язку з закінченням Нак. № 118-03 від 30.06.1989 року.

В архівній довідці Одеської національної академії харчових технологій від 18.04.2022 року № 02/114 зазначено: у витязі наказу Одеського технологічного інституту харчової промисловості ім. М.В. Ломоносова від 25.11.1983 року № 531-с значиться: « ОСОБА_1 зарахувати на підготовче відділення.». Денна форма навчання.

У витязі наказу Одеського технологічного інституту харчової промисловості ім. М.В. Ломоносова від 25.07.1984 року № 180-03 значиться: « ОСОБА_1 зарахувати, на 1 курс факультету технології консервування». Денна форма навчання.

У витязі наказу Одеського технологічного інституту харчової промисловості ім. М.В. Ломоносова від 30.06.1989 року № 118-03 значиться: « ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію інженера-технолога.».

Відповідно до п. 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року № 162, чинної у період навчання позивача, студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.

Згідно положень законодавства, що діяло у період навчання позивача, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом були прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, час навчання позивача на підготовчому відділенні за денною формою навчання не переривав трудового стажу, тому він підлягає зарахуванню до трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 17.11.2016 року у справі № 442/5154/13-а.

За таких обставин, спірний період навчання позивача на підготовчому відділенні інституту підлягав зарахуванню до трудового (страхового) стажу позивача, а розмір його пенсії - перерахунку.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пенсійної справи позивачу зараховано навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1984 по 23.06.1989 роки.

У той же час, судом встановлено, що відповідно до архівної довідки від 18.04.2022 року № 02/114 позивача зараховано на 1 курс інституту з 25.07.1984 року та надано канікули до 31.07.1989 року.

Отже, до навчання позивача необхідно врахувати період з 25.11.1983 по 30.06.1989 роки.

Щодо періодів роботи у Кахульській філії Торгівельно-промислової палати Республіки Молдова з 03.05.2000 по 25.06.2001 роки та 01.01.2004 по 31.12.2007 роки, суд зазначає наступне.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 03.05.2000 року прийнятий на роботу в якості експерта Кагульської філії Торгівельно-промислової палати Республіки Молдова, Наказ №34 від 03.05.2000 року.

25.06.2001 року звільнений з посади у зв`язку із закінченням трудового договору, Наказ № 01-3/31 від 25.06.2001 року.

27.12.2001 року прийнятий на роботу на посаду експерта Кагульської філії Торгівельно-промислової палати Республіки Молдова, Наказ №01-3/54 від 27.12.2001 року.

31.12.2007 року звільнений з посади експерта згідно ст.82 Трудового Кодексу Республіки Молдова, Наказ № 17-р від 13.11.2007 року.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно з пунктами 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У пункті 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

Згідно зі ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Таким чином, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, яка підписана Україною 13.03.1992 року, передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Частинами 2-3 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних Держав в області пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.

Статтею 3 Угоди також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при визначенні розміру пенсії, а відтак і заробіток та стаж позивача за відповідний період зазначений у довідці підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Суд звертає увагу на те, що практика Верховного Суду щодо застосування цієї Угоди сформована, зокрема, у постановах від 16 жовтня 2019 року у справі № 808/7287/14, від 14 травня 2020 року у справі № 678/522/17, від 18.11.2022 року у справі № 560/3734/22.

Відповідно до довідки від 28.04.2022 року №44 виданої Кахульською філією Торгово-промислової палати Республіки Молдова зі всіх сум, нарахованих позивачу з 2000 по 2007 роки, організацією нарахований та виплачений єдиний соціальний податок до Фонду соціального страхування згідно законодавства Республіки Молдова.

Отже, дії щодо неврахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області архівної довідки позивача від 28.04.2022 року №44 виданої Кахульською філією Торгово-промислової палати Республіки Молдова, є протиправними.

Суд вважає, що в даному випадку для повного захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , період роботи з 03.05.2000 року по 31.12.2007 року, згідно з архівною довідкою Кахульської філії Торгово-промислової палати Республіки Молдова від 28.04.2022 року №44.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи у Державному підприємстві «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» з 17.04.2010 року по 30.06.2019 року, що складає 9 років 2 місяці 12 днів; з 01.08.2020 року по 31.03.2022 року, що складає 1 рік 9 місяців; з 01.04.2020 року по 30.04.2022 року, що складає 1 місяць, суд зазначає наступне.

Так, згідно з розрахунком страхового стажу ОСОБА_1 , Головним управлінням ПФУ в Одеській області зараховано до страхового стажу періоди роботи з 17.04.2010 по 30.06.2019 роки, 01.08.2020 по 30.04.2022 роки у Державному підприємстві «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» - у відповідності із даними про сплату страхових внесків.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

З огляду на викладене, суд вважає вірними доводи позивача щодо законодавчого визначення відповідальною особою саме страхувальника (підприємство) за недотримання обов`язку по сплаті страхових внесків. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Відтак, внаслідок невиконання Державним підприємством Дослідне господарство Таїровське Національного наукового центру Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова обов`язку зі сплати внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в свої постанові від 27.03.2018 року по справі № 208/6680/16-а, зазначив, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення певного періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене роботодавцем, оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для не зарахування періодів роботи у Державному підприємстві «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» у зв`язку з несплатою страхових внесків до Пенсійного фонду України.

З огляду на викладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області слід зобов`язати врахувати при призначенні пенсії страховий стаж ОСОБА_3 за період роботи з 17.04.2010 року по 30.06.2019 року, що складає 9 років 2 місяці 12 днів; з 01.08.2020 року по 31.03.2022 року, що складає 1 рік 9 місяців; з 01.04.2020 року по 30.04.2022 року, що складає 1 місяць протягом якого він працював у Державному підприємстві «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова».

Також, під час здійснення розрахунку пенсії за віком відповідач не врахував суми заробітку позивача за період роботи у Державному підприємстві «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» та у Національному науковому центрі «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» з 01.01.2021 року по 30.04.2022 року.

Крім того, зазначені у розрахунку суми заробітку за цей період не відповідають дійсним сумам заробітку позивача, що підтверджується довідкою форми ОК-5 від 12.12.2022 року.

Так, у наданому відповідачем розрахунку заробітна плата позивача складає 54647,97 грн за 2021 рік (з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року) та 12310,58 грн за 2022 рік (з 01.01.2022 року по 30.04.2022 року).

Натомість, згідно з довідкою форми ОК-5 від 12.12.2022 року заробітна плата позивача за вказані періоди складає 178975,06 грн та 61228,30 грн відповідно. Таким чином, відповідачем під час здійснення розрахунку пенсії за віком не враховано 173244,81 грн. заробітку, що впливає на розмір пенсії позивача.

Відповідно до ч.1 ст.83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності; б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Суд зазначає, що призначення пенсії має здійснюватися з дати первинного звернення позивача з відповідною заявою, а саме з 13.05.2022 року.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 страхового стажу та сум заробітку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення, з урахуванням страхового стажу, а саме:

- періоду навчання у Одеському технологічному інституті харчової промисловості імені М.В. Ломоносова з 25.11.1983 року по 24.07.1984 року та з 25.07.1984 року по 31.08.1984 року, що складає 9 місяців 6 днів;

- періоду роботи у Кахульській філії Торгівельно-промислової палати Республіки Молдова з 03.05.2000 року по 25.06.2001 року, що складає 1 рік 1 місяць 23 дні;

- періоду роботи у Кахульській філії Торгівельно-промислової палати Республіки Молдова з 01.01.2004 року по 31 грудня 2007 року, що складає 4 роки;

- періоду роботи у Державному підприємстві Дослідне господарство Таїровське Національного наукового центру Інститут виноградарства і виноробства імені ОСОБА_2 з 17.04.2010 року по 30.06.2019 року, що складає 9 років 2 місяці 12 днів;

- періоду роботи у Державному підприємстві Дослідне господарство Таїровське Національного наукового центру Інститут виноградарства і виноробства імені ОСОБА_2 з 01.08.2020 року по 31.03.2022 року, що складає 1 рік 9 місяців;

- періоду роботи у Державному підприємстві Дослідне господарство Таїровське Національного наукового центру Інститут виноградарства і виноробства імені ОСОБА_2 01.04.2020 року по 30.04.2022 року, що складає 1 місяць;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення з урахуванням сум заробітку за період роботи у Державному підприємстві Дослідне господарство Таїровське Національного наукового центру Інститут виноградарства і виноробства імені ОСОБА_2 та у Національному науковому центрі Інститут виноградарства і виноробства імені ОСОБА_2 з 01.01.2021 року по 30.04.2022 року, що складають 240 203,36 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () судовий збір у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві грн., 40 коп.) гривень.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко