Справа № 756/6177/22
Суддя: Диба О. В.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

28.02.2023 Справа № 756/6177/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
___________________________________________________________________________
Унікальний №756/6177/22
Провадження №2-а/756/12/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря Колесник А.В.,

представника позивача адвоката Сапсай А.П.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення митних правил, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що на початку липня 2022 року на адресу позивача надійшла постанова Оболонського РВДВС м. Києва ЦМУ МЮ №69260719 від 20.06.2022 про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Державної митної служби України №5294/10000/21 від 03.02.2022 про притягнення позивача до адміністративної відповідності у вигляді штрафу 34000 грн.

Як з`ясовано позивачем, попередньо Київською митницею стосовно позивача було складено протокол №5294/10000/21 від 06.12.2021 про порушення митних правил за ч.4 ст. 469 Митного кодексу України.

Підставою для складання протоколу вказана передача позивачем автомобіля «Ауді», який нібито був ним ввезений 06.06.2016 на митну територію України в режимі «транзит», а в подальшому переданий іншій особі у користування та з митної території не вивезений.

Позивач зазначає, що винесені протокол та постанова є незаконними, такими, що складені з порушенням норм МК України, оскільки позивач жодних зазначених вище дій не вчиняв, ніколи не ввозив вказаний автомобіль на митну територію України.

Крім того, з пояснень позивача убачається, що він отримав водійське посвідчення тільки через місяць після настання обставин, обумовлених спірними протоколом та постановою, а на момент ввезення вищевказаного автомобіля взагалі не мав паспорта громадянина України для виїзду за кордон, - відповідний документ було ним отримано тільки 16.10.2019.

На підставі викладеного позивач просив скасувати протокол №5294/10000/21 від 06.12.2021 про порушення митних правил за ч.4 ст. 469 Митного кодексу України, складений державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Київ-Центральний» Київської митниці Державної митної служби України відносно ОСОБА_1 ; скасувати постанову у справі про порушення митних правил №5294/10000/21 від 03.02.2022, якою позивача притягнуто до відповідальності за ч.4 ст.469 МК України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних доходів громадян, що складає 34000 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.08.2022 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 17.10.2022, судом закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник відповідача подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що вина позивача у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена у повному обсязі та підтверджується матеріалами. Вказував, що на час ввезення позивачем обумовленого автомобіля на митну територію України з Республіки Білорусь закордонного паспорта у позивача не вимагалось з огляду на укладену 23.09.2009 угоду між Кабінетом Міністрів України та Республікою Білорусь. Крім того, при оформленні документів щодо ввезення транспортного засобу на митну територію України зазначається особа, яка його ввезла, при цьому факт перебування особи за кермом та наявність у цієї особи водійського посвідчення для вчинення вказаної дії не є визначальним.

У відповіді на відзив позивач вказував, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 01.11.2021 щодо транспортного засобу, обумовленого в оспорюваних протоколі та постанові, сторонами договору є ЗАТ «Кінмета» та ОСОБА_2 , при цьому будь-які докази того, що транспортний засіб було передано одній із сторін договору саме позивачем та/або що позивач був власником обумовленого транспортного засобу, відсутні.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Відповідно до права, визначеного в ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа може в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як встановлено протоколом Державної митної служби України (Київська митниця) про порушення митних правил №5294/10000/21 від 06.12.2021, складеним відносно ОСОБА_1 , 04.11.2021 до відділу митного оформлення №1 митного поста «Київ-Центральний» Київської митниці Держмитслужби декларантом Ф-ОП ОСОБА_3 в особі уповноваженого на декларування ОСОБА_3 подану митну декларацію типу ІМ40АА №UA100140/2021/374235, щодо оформлення у вільний обіг транспортного засобу «Ауді А4», номер кузова НОМЕР_1 для одержувача ОСОБА_4 , з наданням договору купівлі-продажу транспортного засобу №09-25 від 01.11.2021, де продавцем виступає компанія UAB KINMETA, а покупцем ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації електронної бази «Інспектор» вищевказаний транспортний засіб ввезений на митну територію України 06.06.2016 громадянином ОСОБА_1 для особистого користування в режимі «транзит» в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС. Даних щодо врахування пояснень ОСОБА_1 під час складання протоколу, а також будь-яких доказів, що ОСОБА_1 викликався до Київської митниці для дачі особистих пояснень, останній не містить, крім посилань про направлення протоколу засобами поштового зв`язку.

Як убачається з митної декларації типу ІМ40АА №UA100140/2021/374235, одержувачем транспортного засобу «Ауді А4», номер кузова НОМЕР_1 , вказано ОСОБА_4 (а.с.18), який також є покупцем згідно договору купівлі-продажу вказаного транспортного засобу №09-25 від 01.11.2021, укладеного з ЗАТ «Кінмета» (а.с.21).

На підставі вищевказаного протоколу, 03.02.2022 заступником начальника Київської митниці Андрієм Михалевичем винесено постанову про порушення митних правил у справі №5294/10000/21, якою визнано винним ОСОБА_1 за ч.4 ст. 469 Митного кодексу України та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивача про розгляд справи.

Згідно з ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 466 МК України адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 МК України визначено, що ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч.8 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості про товари, у тому числі у вигляді кодів: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

Згідно ст.90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між митними органами однієї чи кількох країн або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно ч.1 ст. 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, встановленого статтею 95 цього Кодексу, або строку, встановленого митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту; 4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. При ввезенні товарів на митну територію України з метою подальшого їх поміщення у відповідний митний режим митний режим транзиту завершується фактичним доставленням товарів до визначеного митним органом або узгодженого з ним місця доставки. Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, встановленого ст. 95 цього Кодексу, митному органу призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений ст. 94 цього Кодексу (ч.5 ст.102 МК України).

Положеннями ч.4 ст. 469 МК України передбачена відповідальність за передачу транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З огляду на ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

З аналізу наведених норм права слідує, що справа про порушення митних правил розглядається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та/або її представника. При цьому стаття 498 МК України наділяє осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, та заінтересованих осіб, правом, а не обов`язком, бути присутнім при розгляді справи про порушення митних правил.

У суду відсутні підстави вважати, що позивач був своєчасно повідомлений про місце і час розгляду справи про притягнення його до відповідальності за порушення митних правил, оскільки будь-які докази на підтвердження такого факту у матеріалах справи відсутні та стороною відповідача не надані.

Крім того, згідно п. 3 розділу 1 наказу ДМСУ №1118 від 17.11.2005 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» встановлено, що транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред`явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою. Уповноважена особа - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого власником товарів і транспортних засобів, наділена правом учиняти дії, пов`язані з пред`явленням цих товарів і транспортних засобів митним органам для митного контролю та митного оформлення при переміщенні їх через митний кордон України, або іншим чином розпоряджатися зазначеними товарами та транспортними засобами.

Відповідно до п. 4 розділу 1 зазначеного наказу транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України громадянами, перебувають під митним контролем: при ввезенні з метою транзиту - з моменту перетину митного кордону України до вивезення за межі митної території України; при вивезенні для вільного обігу або тимчасово - з моменту пред`явлення митному органу до завершення митного оформлення та вивезення за межі митної території України.

Згідно п. 7 розділу 1 наказу власник транспортного засобу або уповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає (серед іншого) оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності) тощо.

Згідно п.9 розділу 1 цього наказу транспортний засіб, на який відсутні документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження), не підлягає пропуску через митний кордон України.

Так, нормами чинного законодавства, які регулюють митну справу, встановлено, що оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника автомобіля або уповноважену ним особу.

Тому при оформленні зобов`язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах, власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 КУпАП, не підтверджено належними доказами, при винесенні оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил від 03.02.2022 заступник начальника Київської митниці Держмитслужби Михалевич А. не перевірив чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про порушення митних правил, чим порушив процедуру підготовки до розгляду справи, під час винесення оскаржуваної постанови не дотримано вимоги ст. 526 МК України, а також ст.ст. 245, 276, 278, 279, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Згідно з ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

За відсутності обґрунтованих доказів, які б свідчили про порушення позивачем митних правил, а також за неналежного повідомлення позивач про розгляд справи, суд приходить до висновку про безпідставне притягнення позивача до адміністративної відповідальності та неправомірність прийнятої контролюючим органом постанови у справі про порушення митних правил відносно позивача, у зв`язку з чим постанова Київської митниці Держмитслужби в справі про порушення митних правил №5294/10000/21 від 03.02.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 469 Митного кодексу України підлягає скасуванню.

Разом з тим, щодо обраного позивачем способу захисту порушених прав в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування протоколу про порушення митних правил №5294/10000/21 від 06.12.2021, то суд звертає увагу на наступне.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вбачається, що складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.07.2020 у справі № 420/647/19 (провадження № К/9901/32880/19) викладено правову позицію, за змістом якої сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні положень КУпАП, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його протиправним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Подібна правова позиція висловлювалась Верховним Судом неодноразово (наприклад, аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.03.2019 у справі № 199/7360/17 (2-а/199/252/17)), та є сталою.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 77, 242-246, 262, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Київської митниці Державної митної служби України (м. Київ, бульв. В. Гавела, 8-А, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення митних правил - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Київської митниці Державної митної служби України в справі про порушення митних правил №5294/10000/21 від 03.02.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Київської митниці Державної митної служби України (м. Київ, бульв. В. Гавела, 8-А, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 28.02.2023.

Суддя: О.В. Диба