Справа № 440/12883/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 р.Справа № 440/12883/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кролівець П.О.,

представників відповідача Гранкіна Л.П., Озацька О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.01.2022, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 07.02.22 по справі №440/12883/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмехсервіс"

до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецмехсервіс" (надалі позивач; ТОВ "Спецмехсервіс"), звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (надалі відповідач), в якому просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за №04 від 01.10.2021, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Спецмехсервіс" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 500000,00 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 01 жовтня 2021 року №4, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмехсервіс" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 500000 грн. (п`ятсот тисяч гривень).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмехсервіс" витрати зі сплати судового збору в розмірі 7500 грн. (сім тисяч п`ятсот гривень).

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Спецмехсервіс" зареєстроване як юридична особа 26.07.2005, місцезнаходженням позивача є вул. Клінкерна, 1, м. Полтава, 36041, основним видом економічної діяльності ТОВ "Спецмехсервіс" є 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення /том 1 а.с. 14-15/.

27.08.2021 в.о. начальника Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків В. Любічев на підставі п.п. 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17 п. 19-1.1 ст. 19-1, п.п. 20.1.6, 20.1.8, 20.1.9, 20.1.10, 20.1.11, 20.1.13 п. 20.1 ст. 20, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 розділу ІІ (в частині здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обігу пального), п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України, Закону України від 19.12.1995 №481-ВР "Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" та інших нормативних актів, контроль за дотриманням яких покладено на органи ДПС, прийнято наказ №82-П "Про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецмехсервіс» (код ЄДРПОЛУ 33660476)", яким наказано провести з 31.08.2021 фактичну перевірку ТОВ "Спецмехсервіс" () тривалістю не більше 10 днів з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обліку, ліцензування, зберігання, транспортування, обігу, цільового використання пального, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Клінкерна, 1 за період діяльності з 01.07.2019 по дату закінчення перевірки /том 1 а.с. 119/.

31.08.2021, перед початком проведення фактичної перевірки, представнику позивача вручено копію наказу №82-П від 27.08.2021, пред`явлено службові посвідчення та направлення на перевірку від 31.08.2021 №145/35-00-07-04 та № 1456/35-00-07-04, що підтверджується відповідними відмітками про вручення та підписом уповноваженої особи у направленнях на перевірку, копії яких містяться у матеріалах справи /том 1 а.с. 120, зворот а.с. 120/.

У термін з 31.08.2021 по 08.09.2021 посадовими особами Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків проведено фактичну перевірку ТОВ "Спецмехсервіс", за результатами якої складено акт про результати фактичної перевірки, що був зареєстрований 08.09.2021 за №334/35-00-07-04/33660476 /том 1 а.с 121-123/.

В акті перевірки від 08.09.2021 №334/35-00-07-04/33660476 зазначено, що за результатами перевірки ТОВ "Спецмехсервіс" встановлено порушення вимог частини 1, 8 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (зі змінами та доповненнями), а саме зберігання пального на території ТОВ "Спецмехсервіс" за адресою місця зберігання: м. Полтава, вул. Клінкерна, 1, зокрема, зберігання газу скрапленого (пропану) без отримання відповідної ліцензії на зберігання /том 1 зворот а.с. 122/.

01.10.2021 на підставі акту фактичної перевірки від 08.09.2021 №334/35-00-07-04/33660476 Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкове повідомлення-рішення №4, яким до ТОВ "Спецмехсервіс" за порушення частини 1, 8 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 500000 грн. /том 1 а.с. 47/.

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 01.10.2021 №4 та звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та не доведеності відповідачем правомірності прийнятого ним рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі ПК України).

Відповідно до п.п. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункт 75.1 статті 75 ПК України).

За приписами пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Порядок проведення фактичних перевірок, в тому числі й підстав їх призначення, регламентовано статтею 80 ПК України.

Так, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Судовим розглядом встановлено, що зі змісту наказу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №82-П від 27.08.2021 підставою до призначення фактичної перевірки у ньому наведено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. У наказі зазначено, що перевірка проводитиметься з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обліку, ліцензування, зберігання, транспортування, обігу, цільового використання пального, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Тобто перевірка призначена не у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обігу пального.

Відповідно до абзацу першого преамбули Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР) в редакції Закону України від 23.11.2018 р. N 2628-VIII цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) розкрито, серед інших, наступні поняття: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

За приписами п.п. 14.1.141-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.

Порядок здійснення імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та зберігання пального встановлено ст. 15 Закону № 481/95-ВР.

Згідно з приписами статті 15 Закону № 481/95-ВР імпорт, експорт алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності без наявності ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Встановлено річну плату за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780 гривень.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Відповідно до п.п. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Таким чином, приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом зберігання пального є акцизним складом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що суб`єкти господарювання всіх форм власності, які отримують пальне для власних потреб та здійснюють діяльність з його зберігання, повинні отримати відповідну ліцензію в органах ДПС, за винятками, встановленими законами. Такими винятками є: зберігання пального державними підприємствами, установами та організаціями; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву та суб`єктами господарювання, які зберігають пальне, для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газодобувних майданчиках, бурових платформах; зберігання пального в паливних баках транспортних засобів чи технологічного обладнання (пристроїв); зберігання пального у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отриманого від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством (ч. 1 ст. 17 Закону України №481/95-ВР).

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень (ч. 2 ст. 17 Закону України №481/95-ВР).

Судовим розглядом встановлено, що в акті перевірки від 08.09.2021 №334/35-00-07-04/33660476 вказано, що за результатами перевірки ТОВ "Спецмехсервіс" встановлено порушення вимог частини 1, 8 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (зі змінами та доповненнями), а саме зберігання пального на території ТОВ "Спецмехсервіс" за адресою місця зберігання: м. Полтава, вул. Клінкерна, 1, - зберігання газу скрапленого (пропану) без отримання відповідної ліцензії на зберігання /том 1 зворот а.с. 122/.

Водночас, у акті перевірки представником позивача зазначено зауваження про те, що газ пропан не зберігався в балонах на території по вул. Клінкерній, 1, а три балони без газу прибули на територію бази (внутрішнє переміщення) з бурової №4 та 30.08.2021 були списані /том 1 зворот а.с. 123/.

Судом встановлено, що 16.09.2020 придбаний позивачем пропан у кількості трьох балонів був переміщений на бурову бригаду КРС №4 Побиванського родовища, що підтверджується накладною на переміщення №2005 від 16.09.2020 /том 1 а.с. 86/.

колегія суддів зауважує, що зберігання пального суб`єктами господарювання, які зберігають пальне, для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газодобувних майданчиках, бурових платформах отримання ліцензії не потребує.

З пояснень позивача вбачається, що три пусті балони з-під пропану 30.08.2021 прибули на територію по вул. Клінкерна, 1 з бурового майданчика КРС №4 після використання пропану, на підтвердження чого до суду надано копії накладної на переміщення №1507 від 30.08.2021 /том 1 а.с. 87/ та товарно-транспортної накладної серії ПЗО №394617 від 30.08.2021 /том 1 а.с. 88/.

Так, відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку; може виділяти на окремий баланс філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які зобов`язані вести бухгалтерський облік, з наступним включенням їх показників до фінансової звітності підприємства; визначає доцільність застосування міжнародних стандартів (крім випадків, коли обов`язковість застосування міжнародних стандартів визначена законодавством).

За приписами частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з пунктом 12.9 розділу 12 наказу № 1 від 01.01.2021 «Про облікову політику ТОВ «Спецмехсервіс» у 2021 році» у разі, коли товарно-матеріальні цінності використані, застарівають, псуються, тобто стають непридатними для подальшого використання, вони підлягають списанню. Списання відбувається шляхом оформлення акта про списання ТМЦ. Цей документ вказує, які саме ТМЦ не підходять для подальшої роботи. Питання про необхідність списання ТМЦ розглядає комісія тимчасова або постійна. До складу комісії входить: головний бухгалтер, матеріально відповідальна особа, якщо списується професійне обладнання, тов. комісію входить профільний фахівець, інші члени комісії… Акт оформлюється в двох примірниках: для бухгалтера і матеріально відповідальної особи… Рішення про списання ТМЦ з урахуванням висновків комісії приймає керівник товариства або його заступник шляхом затвердження актів списання ТМЦ керівником підприємства чи його заступником. /том 1 а.с. 60-70/.

Судовим розглядом встановлено, що 30.08.2021 складено комісійний акт ТОВ "Спецмехсервіс" про те, що у серпні місяці для проведення ремонтних робіт на КРС №4 МБУ СА700D-М-W 125 Тs/n СА700-РО38 були використані наступні товарно-матеріальні цінності: пропан у кількості трьох балонів. Цей акт 31.08.2021 затверджено в.о. директора заступником директора з ФЕП ТОВ "Спецмехсервіс" Гречановською Н.А. /том 1 а.с. 90, 89/.

Колегія суддів звертає увагу, що в податковому повідомленні-рішенні також вказано, що в останній день перевірки надано акт на списання від 30.08.2021 на 3 балони пропану по КРС №4/ том 1 а.с. 48/.

Крім того, у податковому повідомленні-рішенні Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 01.10.2021 №4 зазначено, що у ході перевірки здійснено зняття фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей в присутності начальника бази виробничого обслуговування ОСОБА_1 за адресою: м. Полтава, вул. Клінкерна, 1 станом на 31.08.2021 та було встановлено зберігання пального у кількості 3 балонів пропану (скрапленого газу), в т.ч. 1 - повний та 2 балони з`єднані з кисневими балонами та підключені до обладнання для газового різання та зварювання металу та готові для використання, що підтверджує наявність пропану в балонах. Встановити фактичну кількість пропану у розпочатих балонах не було можливим, оскільки вони знаходилися у комплекті готового для використання обладнання, його неможливо було зважити. По монометру, наявному на балоні, встановити вимірювання тиску неможливо у зв`язку із фізичним зносом обладнання. Зі слів робочого, який працював з обладнанням, балони були напівповні та точніше він встановити ні по яким параметрам не може. При візуальному огляді та фізичному обстеженні зазначених балонів встановлено, що вони мали значну вагу у співвідношенні до пустих балонів, виявлених при обстеженні території.

Відповідачем надано до суду копію додатку № 3 до акту фактичної перевірки, який має назву «Відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 31 серпня 2021 року при перевірці господарського об`єкту, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Клінкерна, 1 суб`єкта господарювання ТОВ "Спецмехсервіс" ...» /том 1 а.с. 124/.

Колегія суддів звертає увагу, що зміст цієї Відомості суперечить змісту опису порушення, зазначеного у податковому повідомленні-рішенні, виходячи з такого:

-у податковому повідомленні-рішенні вказано, що один балон був повний, а два балони - напівповні, проте за змістом Відомості всі три балони були повними та непочатими на загальну суму 914,39 грн., тобто у кількості, яка була оприбуткована позивачем по регістру бухгалтерського обліку позивача на час придбання пропану 16.09.2020 /том 1 зворот а.с. 125/;

-у Відомості вказано про те, що здійснено визначення фактичних залишків запасів, виявлених під час проведення перевірки 31.08.2021 в кількості трьох балонів ціною 304,80 грн. на загальну суму 914,39 грн., проте, за змістом податкового повідомлення-рішення вказано, що встановити фактичну кількість пропану у розпочатих балонах не було можливим, що свідчить про те, що фактичні залишки пропану перевіряючими взагалі не встановлені.

За змістом податкового повідомлення-рішення посадові особи контролюючого органу вміст та кількість вмісту балонів, які є непрозорими, визначили візуальним оглядом та шляхом визначення їх ваги за своїми суб`єктивними відчуттями без застосування будь-яких вимірювальних засобів (техніки), а також визначили зі слів невстановленої особи, відомості про яку в матеріалах перевірки відсутні. При цьому одночасно контролюючий орган посилається на те, що встановити фактичну кількість пропану у розпочатих балонах не було можливим.

Проте, відповідно до п.п. 20.1.17 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема, залучати у разі потреби фахівців, експертів та перекладачів, застосовувати під час виконання податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом.

Тобто у разі, які працівники контролюючого органу не володіють спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, контролюючий орган має право залучати у разі потреби фахівців, експертів, які володіють відповідними знаннями та навичками.

Однак, контролюючий орган не скористався цим своїм правом, встановленим Податковим кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 75 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не надано як до суду першої, так і до суду апеляційної інстанції належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження фактичної наявності у трьох балонах, про які зазначено в акті перевірки та у податковому повідомленні-рішенні, пропану, тобто доказів зберігання позивачем пального без отримання відповідної ліцензії.

Крім того, відповідно до частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 18.10.2021 у справі №552/5118/21, яка набрала законної сили, закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КУпАП /том 1 а.с. 141-142/.

Таким чином, постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, встановлено відсутність в діях ОСОБА_3 , головного бухгалтера ТОВ "Спецмехсервіс", складу адміністративного порушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КУпАП - провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на зберігання пального, а також відсутність події цього адміністративного порушення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків не доведено факт порушення позивачем частини 1, 8 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", за яке до позивача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 500000 грн.

Отже, враховуючи те, що висновки контролюючого органу, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про скасування податкового повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №04 від 01.10.2021, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмехсервіс" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 500000 грн. (п`ятсот тисяч гривень).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення належним чином під час судового розгляду не довів, у зв`язку з чим позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд першої інстанції надав оцінку всім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до всіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, відтак, підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 по справі №440/12883/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 27.02.2023 року