Справа № 160/12642/21
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 160/12642/21

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,
розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу в м. Дніпрі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року (суддя Турова О.М.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 11 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 інвалідності третьої групи з 10.02.2021 внаслідок травм, поранення, так, пов`язаних із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.04.2021 №54;

- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку із встановленням інвалідності третьої групи, внаслідок травм, поранення, пов`язаних з виконанням обов`язку військової служби, в розмірі 250- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, а саме: 10 лютого 2021 року, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановами Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправним та скасувати пункт 22 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 15.10.2019 ОСОБА_1 10 % втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.11.2019 № 156;

- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , встановленням йому 15.10.2019 10 % втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановами Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.12.2017 за результатами огляду МСЕК позивачу встановлено 5% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, про що свідчить довідка МСЕК серії АГ №0009710 від 28.12.2017. У зв`язку з цим нарахована та виплачена одноразова грошова допомога по втраті працездатності. 15.10.2019 за результатами повторного огляду МСЕК позивачу встановлено 10% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, про що свідчить довідка МСЕК серії 12 ААА №010303 від 15.10.2019. За результатами обстеження позивача МСЕК встановила третю групу інвалідності з 08.02.2021 та пов`язаність травми із захистом Батьківщини, про що видала довідку серії 12 ААБ № 619175 від 10.02.2021. Одержавши вказаний медичний висновок, у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності у лютому 2021 року, позивач звернувся до Міністерства оборони України через ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги як інваліду третьої групи. Проте, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 08.04.2021 протиправно прийняла протокольно оформлене рішення №54 щодо відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, посилаючись на те, що між первинною втратою позивачем працездатності, яка визначалася у відсотках, та втратою ним працездатності у вигляді встановлення третьої групи інвалідності пройшов термін понад два роки. Позивач вважає такі висновки передчасними та такими, що викладені відповідачем без урахування необхідного часу для проходження позивачем медичного обстеження та проведення засідання МСЕК, що є необхідним для встановлення групи інвалідності. Зазначає, що позивач у період з 07.06.2017 по 10.06.2019 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації і Донецькій та Луганській області, що підтверджується інформацією у військовому квитку та довідкою відповідача від 15.03.2021. Після встановлення позивачу 28.12.2017 втрати працездатності у розмірі 5% його без проходження щорічної медичної комісії було направлено на стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецьку та Луганській області, де він забезпечував національну безпеку і оборону України до 14.10.2018. Отже в цей період позивач не мав жодної можливості пройти будь-які медичні обстеження, хоча стан його здоров`я погіршувався, що підтверджується медичною документацією. Також позивач у зв`язку із отриманою травмою та ускладненнями після неї тривалий час перебував на лікуванні та обстеженнях, тому не мав можливості зібрати пакет документів, необхідний для встановлення інвалідності. Крім того, враховуючи епідемію у зв`язку з вірусом COVID-19, яка значно ускладнила проходження всіх обстежень і отримання висновків лікарів, група інвалідності позивачу була встановлена лише у лютому 2021 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду та позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту 22 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 15.10.2019р. ОСОБА_1 10% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.11.2019р. №156, а також щодо зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , встановленням йому 15.10.2019р. 10% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановами КМУ від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», з урахуванням раніше виплачених сум - повернуто позивачу.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/12642/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 11 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 інвалідності 3-ї групи з 10.02.2021р. внаслідок травм, поранення, так, пов`язаних із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.04.2021р. № 54 та в частині позовних вимог про зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку із встановленням інвалідності 3-ї групи, внаслідок травм, поранення, пов`язаних з виконанням обов`язку військової служби, в розмірі 250- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, а саме: 10 лютого 2021 року, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановами КМУ від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким визнати протиправним та скасувати пункт 11 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності третьої групи з 10.02.2021 внаслідок травми, поранення, пов`язаних із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.04.2021 №54 та зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку із встановленням інвалідності третьої групи, внаслідок травм, поранення, пов`язаних з виконанням обов`язку військової служби, в розмірі 250- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, а саме: 10 лютого 2021 року, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановами Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не надано оцінку доводам позивача та наданим ним доказам щодо обставин участі позивача у бойових діях, перебування у медичних закладах та отримання медичної допомоги, складнощі у проходженні всіх необхідних обстежень і отримання висновків лікарів, пов`язаних з епідемію у зв`язку з вірусом COVID-19, у період 2017 по 2020 роки, що беззаперечно вплинуло на те, що група інвалідності позивачу була встановлена лише у лютому 2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Вказує, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та надано встановленим обставинам належну юридичну оцінку.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , 1983 року народження, старший солдат військової служби за контрактом, кулеметник, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 у червні 2017 року та брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів з 10.06.2017 по 11.08.2017, з 21.08.2017 по 31.08.2017, з 17.09.2017 по 17.10.2017, з 17.04.2018 по 05.08.2018, з 12.08.2018 по 14.10.2018, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2021 №353.

Із довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 18.09.2017 №1978/182/92мс, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 та довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 від 11.12.2017 №846, Медичної характеристики начальника медичної служби Військової частини НОМЕР_1 , Виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №2307 від 31.08.2017 слідує, що 25.08.2017 близько 16 год. 30 хв., перебуваючи в зоні проведення антитерористичної операції, під час обстрілу противником спостережного пункту АФГАН поблизу м. Авдіївка, позивач під час виконання бойового завдання отримав травму (мінно-вибухову травму).

З 25.08.2017 по 31.08.2017 госпіталізований до Військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , діагноз: мінно-вибухове акубаротравматичне ураження вух, гострий кохлеарний неврит зі сприйняттям шм - 3,5м на праве ухо, 4 м на ліве ухо.

28.12.2017 за результатами огляду МСЕК позивачеві встановлено 5% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, про що свідчить довідка МСЕК серії АГ №0009710 від 28.12.2017, у зв`язку з цим позивачу нарахована та виплачена одноразова грошова допомога по втраті працездатності у сумі 5600,00грн.

15.10.2019 за результатами повторного огляду МСЕК позивачеві встановлено 10% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, про що свідчить довідка МСЕК серії 12 ААА №010303 від 15.10.2019.

За результатами обстеження позивача у лютому 2021 року МСЕК встановила йому третю групу інвалідності з 08.02.2021 та пов`язаність травми із захистом Батьківщини, про що видала довідку серії 12 ААБ № 619175 від 10.02.2021.

У лютому 2021 року позивач звернувся до Міністерства оборони України через ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги як інваліду третьої групи.

24.02.2021 ІНФОРМАЦІЯ_1 вищевказані документи позивача передані до ІНФОРМАЦІЯ_3 для направлення до Міністерства оборони України.

Листом від 01.03.2021 ІНФОРМАЦІЯ_4 надіслав до Департаменту фінансів Міністерства оборони України заяву Сокуренка разом із доданими документами.

Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийняла рішення, викладене у п.11 протоколу №54 від 08.04.2021, яким позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що п.4 ст.16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, передбачено, що у разі зміни групи інвалідності чи ступеня втрати працездатності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. При цьому, заявнику групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності, а саме: при первинному огляді МСЕК 28.12.2017 позивачу було встановлено 5% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, а при огляді МСЕК 08.02.2021 позивачу встановлено третю групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. Допомога у зв`язку з встановленням 5% втрати працездатності виплачена в сумі 5600 грн. Прийняте рішення також обґрунтовано правовою позицією Верховного Суду.

Не погодившись з рішенням відповідача позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що встановлений п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII та п. 8 Порядку № 975 дворічний строк для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, є таким, що сплив, а отже відповідач дійшов правильного висновку про відмову у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги. Рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом засідання комісії від 08.04.2021 року № 54, прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень, тому підстави для скасування цього рішення відсутні. Такі висновки суду обґрунтовані також правовою позицією Верхового Суду у постановах від 04.03.2020р. у справі №240/5765/18, від 21.08.2019р. у справі №806/2187/18, від 20.02.2020р. у справі №806/714/18. Також суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством не передбачено можливості поновлення дворічного строку, передбаченого п.4 ст.16-3 Закону № 2011-XII та п.8 Порядку №975, натомість, зважаючи на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, відповідальність за повноту, достовірність та своєчасність подання документів для отримання одноразової грошової допомоги покладається на заявника.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-XII в редакції, чинній на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється (абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII).

Рішенням Конституційного Суду України (Другий сенат) від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 у справі про посилений соціальний захист військовослужбовців положення пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII визнано такими, що не відповідають Конституції України, а саме: статтям 1, 3, частині першій та другій статті 8, частині п`ятій статті 17, частині першій статті 17 Конституції України.

Конституційний Суд України зазначив, що оспорювані приписи Закону установлюють правоприпиняльний (преклюзивний) дворічний строк на реалізацію права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, тобто строк, з яким пов`язано існування (виникнення або припинення) права і закінчення якого спричиняє втрату такого права.

Установлення такого законодавчого обмеження, згідно із юридичною позицією Конституційного Суду України, є невиправданим з огляду також на те, що законодавець мав можливість обрати для досягнення цієї ж мети засіб, який менш обтяжливо зачіпав би сферу реалізації прав військовослужбовців на соціальний захист.

Конституційний Суд України зазначив, що аналіз Закону № 2011-XII свідчить про те, що не врегульованими є випадки пропуску такого строку з виключних підстав, визнання відповідними органами поважними причин його пропуску за наявності об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, установлені оспорюваними приписами Закону № 2011-XII обмеження щодо виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі за умови встановлення вищої групи інвалідності (або більшого відсотка втрати працездатності) лише протягом двох років є невиправданими та такими, що непропорційно обмежують право на посилений соціальний захист військовослужбовців, гарантований частиною першою статті 46 Конституції України у взаємозв`язку із частиною п`ятою її статті 17.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно з пунктом 2 рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 №1-р(ІІ)/2022 пункт 4 статті 16-3 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII зі змінами, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

За вказаних обставин, юридична позиція Конституційного Суду України щодо неконституційності пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII має пряму дію у часі і може бути застосована тільки з дня ухвалення Конституційним Судом відповідного рішення, тобто з 06.04.2022. Її може бути застосовано до правовідносин, що виникли або принаймні тривали після цієї дати.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги з мотивів того, що групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності прийняте 08.04.2021, тобто до прийняття Конституційним Судом України рішення від 06.04.2022 №1-р(ІІ)/2022.

За вказаних обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання такого рішення протиправним.

Водночас, визнання Конституційним Судом України неконституційними положень законодавства, з підстав наявності яких позивачеві було відмовлено у реалізації його права на належний рівень соціального забезпечення, свідчить про те, що у межах спірних правовідносин право позивача є порушеним, а отже таким, що підлягає захисту.

Враховуючи наведене, суд, виходячи із завдань адміністративного судочинства вважає за можливе з метою захисту та належної реалізації права позивача на відповідне соціальне забезпечення та з урахування положень частини другої статті 9 КАС України, прийняти рішення про зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 інвалідності третьої групи з 10.02.2021 внаслідок травм, поранення, так, пов`язаних із захистом Батьківщини, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 №1-р(ІІ)/2022.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року змінити, доповнивши резолютивну частину рішення абзацом такого змісту:

«Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 інвалідності третьої групи з 10.02.2021 внаслідок травм, поранення, так, пов`язаних із захистом Батьківщини, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 №1-р(ІІ)/2022.»

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров