Справа № 420/17322/22
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2023 року м. Одеса
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової Оксани Олексіївни, Державного бюро розслідувань в якому позивач просить суд:
визнати протиправними дії начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової Оксани Олексіївни по відмові у наданні запитуваної інформації згідно запиту на інформацію ОСОБА_1 від 21 листопада 2022 року;
зобов`язати Державне бюро розслідувань надати копії діючого штатного розпису та штатного розпису станом на серпень 2021 року управління правового забезпечення Державного бюро розслідувань.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21 листопада 2022 року позивач звернувся із запитом на інформацію до Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві у якому просив надати на адресу електронної пошти копію діючого штатного розпису та штатного розпису станом на серпень 2021 року управління правового забезпечення Державного бюро розслідувань. За №396/10-16-06-411/22 від 25.11.2022 надійшла відмова у задоволенні запиту на інформацію за підписом начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової О.О. у якій роз`яснено, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника інформації здійснюється відповідно до статті 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Позивач вважає, що відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.
Ухвалою суду від 27.02.2023 року відмовлено у задоволенні представника Державного бюро розслідувань про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
26.12.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що листом № 3961/10-16-06-411/22 від 25.11.2022 начальником відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності ДБР ОСОБА_2 надано запитувачу копії наказів ДБР від 19.01.2021 № 29дск «Про затвердження та введення в дію штатного розпису центрального апарату ДБР на 2021 рік» та від 11.01.2022 № 10дск «Про затвердження та введення в дію штатного розпису центрального апарату ДБР на 2022 рік» крім додатків, яким відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» присвоєно гриф для службового користування». Зазначену відмову в наданні додатків до вказаних наказів мотивовано з огляду на положення частини другої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та пункту 1.8 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях ДБР, затвердженого наказом ДБР від 29.06.2021 № 373. Зокрема, ОСОБА_1 повідомлено, що інформація, яка міститься у додатках до наказів ДБР № 29дск від 19.01.2021 та № 10дск від 11.01.2022 є службовою інформацією, її розголошення може завдати істотної шкоди інтересам ДБР та зауважено, що у інформаційному запиті не наведено аргументів щодо суспільного інтересу запитуваної інформації. Отже, до запитуваної інформації застосовано трискладовий тест та обмежено доступ до неї.
02.01.2023 року від позивача надійшли міркування над відзивом на позовну заяву, згідно яких зазначив, що ОСОБА_3 яка підписала відзив на позовну заяву, не підтвердила свої повноваження представляти інтереси відповідачів. Також позивач вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено у наданні інформації на запит.
Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: 21.11.2022 року ОСОБА_1 , звернувся до Державного бюро розслідувань із запитом на інформацію, в якому просив: надати на адресу електронної пошти копію діючого штатного розпису та штатного розпису станом на серпень 2021 року управління правового забезпечення Державного бюро розслідувань.
25.11.2022 року Державне бюро розслідувань надало відповідь на запит ОСОБА_1 , з огляду на яку, позивачу надано копії наказів Державного бюро розслідувань від 19.01.2021 № 29дск «Про затвердження та введення в дію штатного розпису центрального апарату Державного бюро розслідувань на 2021 рік» та від 11.01.2022 № 10дск «Про затвердження та введення в дію штатного розпису центрального апарату Державного бюро розслідувань на 2022 рік», крім додатків, яким відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2939-VI присвоєно гриф «для службового користування».
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно з п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, інший суб`єкт, що здійснює владні управлінські функції відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Приписами ст. 5 Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про інформацію», право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.
Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.
Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації», право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено перелік суб`єктів відносин у сфері доступу до публічної інформації якими є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Статтею 20 Закону України «Про інформацію» встановлено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо (стаття 29 Закону України «Про інформацію»).
Згідно з ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку, зокрема, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону.
Приписами ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.
Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України "Про державну таємницю"), володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. Не підлягає обмеженню також доступ до інформації про стан і результати перевірок та службових розслідувань фактів порушень, допущених у сферах діяльності, зазначених у цій частині. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону.
Не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», крім випадків, визначених зазначеним Законом.
Не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага керівника, заступника керівника юридичної особи публічного права, керівника, заступника керівника, члена наглядової ради державного чи комунального підприємства або державної чи комунальної організації, що має на меті одержання прибутку, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді.
Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.
Згідно з ст. 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідно до вимог частини 2 статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація: 1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.
Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування». Доступ до таких документів надається відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону.
Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб`єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.
Відповідно до п.4.1.11 та 4.1.18 Відомості про штат, функціональні обов`язки ГУР, ДБР, ДПС, СБ, СЗР, УДО та Відомості про штат, фактичну укомплектованість за штатом ДБР, ДПС, ДССЗЗІ, СБ, СЗР, УДО відносяться до відомостей, що становлять державну таємницю.
Суд встановив, що відповідач надав відповідь на запит разом із копіями наказів Державного бюро розслідувань від 19.01.2021 № 29дск «Про затвердження та введення в дію штатного розпису центрального апарату Державного бюро розслідувань на 2021 рік» та від 11.01.2022 № 10дск «Про затвердження та введення в дію штатного розпису центрального апарату Державного бюро розслідувань на 2022 рік, крім додатків, яким відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2939-VI присвоєно гриф «для службового користування».
Наказом Державного бюро розслідувань від 20.08.2020 року №435 затверджено Інструкцію про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію у центральному апарат та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань (надалі - Інструкція №435).
Згідно із п.2 Інструкції №435 в органі ДБР утворюються та постійно діють комісії з питань роботи із службовою інформацією. Положення про комісії та їх склад затверджуються відповідними наказами органу ДБР.
Перелік відомостей, що становить службову інформацію у Державному бюро розслідувань, складається у порядку, визначеному пунктом четвертим Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. № 736 (далі - Інструкції № 736), затверджується наказом Державного бюро розслідувань та оприлюднюється на офіційному вебсайті ДБР.
Рішенням Комісії з питань роботи із службовою інформацією Державного бюро розслідувань формується та передається на затвердження Директору ДБР Перелік відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань.

Згідно із п.1.8. Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, затвердженого наказом ДБР від 29.06.2021 року №373, до складу таких відомостей віднесено відомості про штат, штатну чисельність, фактичну укомплектованість за штатом підрозділу органу ДБР, штатний розпис.

З урахуванням вищенаведеного, суд констатує, що відомості, які містяться в наказах Державного бюро від 19.01.2021 № 29дск «Про затвердження та введення в дію штатного розпису центрального апарату Державного бюро розслідувань на 2021 рік» та від 11.01.2022 № 10дск «Про затвердження та введення в дію штатного розпису центрального апарату Державного бюро розслідувань на 2022 рік, віднесено відповідачем до службової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.10 Закону України «Про державну таємницю» віднесення інформації до державної таємниці здійснюється мотивованим рішенням державного експерта з питань таємниць за його вчасною ініціативою, за зверненням керівників відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій чи громадян. Інформація вважається державною таємницею з часу опублікування Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, до якого включена ця інформація, чи зміни до нього у порядку, встановленому цим Законом.

Звід відомостей, що становлять державну таємницю, формує Служба безпеки України на підставі рішень державних експертів з питань таємниць. Зазначений Звід та зміни до нього набирають чинності з моменту опублікування в офіційних виданнях України (ч.ч.1,2 ст.12 ЗУ «Про державну таємницю»).

Наказом Центрального управління Служби безпеки України від 23.12.2020 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.01.2021 за №52/35674 (зі змінами), затверджено Звід відомостей, що становлять державну таємницю; наказ опубліковано в Офіційному віснику України від 29.01.2021року - 2021 р., №7.

Відповідно до ст.4.1.10 Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, відомості про штат, штатну чисельність, фактичну укомплектованість за штатом Державного бюро розслідувань становлять державну таємницю.

Суд погоджується, що запитувана інформація є інформацією з обмеженим доступом (службова) згідно п.1.8 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 29.06.2021 року №373.

Станом на час звернення позивача із запитом та станом на час вирішення спору судом наказ Центрального управління Служби безпеки України від 23.12.2020 року № 383 є чинним, у зв`язку із чим відповідач правомірно, надаючи відповідь на запит ОСОБА_1 , відмовив у наданні запитуваної інформації так, як згідно вказаного наказу відомості про штат, функціональні обов`язки, фактичну укомплектованість за штатом ДБР становлять державну таємницю.

Таким чином, суд робить висновок про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Щодо посилань позивача про відсутність повноважень ОСОБА_4 яка підписала відзив на позовну заяву суд зазначає, що через підсистему Електронний суд до канцелярії суду 26.12.2023 року (вхід. № ЕП/38317/22) від представника Державного бюро розслідувань Олени Рудак надійшов відзив на позовну заяву.

На підтвердження своїх повноважень представником відповідача надано суду фотокопію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних Рудак О.В. має повноваження: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (підписант діє виключно в судах України без окремого доручення (самопредстаництво), з усіма правами та обов`язками сторони та третьої особи в т.ч. подання процесуальних документів, оскарження судових рішень, посвідчення копій.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 КАС України, юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Враховуючи, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадського формувань, Рудак О.В. має право на самопредставництво юридичної особи Державного бюро розслідувань, з усіма правами та обов`язками сторони та третьої особи, в т.ч. подання процесуальних документів, суд доходить висновку, що відзив на позовну заяву поданий уповноваженою особою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки суд зробив висновок про відмову у задоволенні адміністративного позову, судові витрати з відповідача на користь позивача не стягуються.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 195, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань Згіблової Оксани Олексіївни (вул. Симона Петлюри, 15, м.Київ, 01032), Державного бюро розслідувань (вул. Симона Петлюри, 15, м.Київ, 01032, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Враховуючи періодичну відсутність електроенергії у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду, тривалість повітряних тривог, знаходження судді на лікарняному, повний текст рішення складено та підписано суддею 27.02.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка

.