Справа № 320/11909/22
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року № 320/11909/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати висновок комісії Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київської області з виплати одноразової грошової допомоги, затверджений начальником Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київської області полковником служби судової охорони Коваленком Ігорем 27.09.2022, про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до Порядку виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), чи втраті працездатності співробітниками Служби судової охорони, затвердженому наказом Служби судової охорони від 08.09.2020 №478, у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Територіальне управління Служби судової охорони у м.Києві та Київській області спірним висновком відмовило йому, як особі з інвалідністю ІІ групи, у виплаті одноразової грошової допомоги, посилаючись на відсутність висновку військово-лікарської комісії про отримання ним захворювання, пов`язаного з проходженням служби у Службі судової охорони.

Позивач не погоджується з правомірністю прийняття відповідачем спірного висновку та стверджує, що ним до заяви про призначення одноразової грошової допомоги було надано свідоцтво військово-лікарської комісії ДУ "ТМО МВС України по м.Києву" про хворобу від 04.08.2022 №938/зв, в якому вказано, що його захворювання пов`язано з проходженням служби в поліції. Таке формулювання причини захворювання було передбачено Положенням про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженим наказом Міністра внутрішніх справ України від 03.04.2017 №285, яким керувалась військово-лікарська комісія ДУ "ТМО МВС України по м.Києву" під час оформлення вказаного свідоцтва, та яке не передбачало можливості зазначення будь-якого іншого формулювання, на кшталт, зв`язку захворювання з проходженням служби у Службі судової охорони.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На час прийняття рішення у даній справі відповідач правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Міським відділом №2 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області 12.09.1995.

Позивач у період з 01.11.2019 по 12.08.2022 проходив службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у м.Києві та Київській області, що підтверджується послужним списком.

Наказом Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області від 12.08.2022 №530 о/с старшого сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 , контролера І категорії 1 відділення 4 взводу охорони 1 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у м.Києві та Київської області звільнено зі служби в Службі судової охорони відповідно до пп.2 (через хворобу) п.2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони у відставку, 12.08.2022.

У вказаному наказі зазначено, що підставою звільнення є: рапорт ОСОБА_1 від 11.08.2022, свідоцтво про хворобу від 04.08.2022 №939/зв, видане військово-лікарською комісіє Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по м.Києву".

Так, відповідно до свідоцтва про хворобу від 04.08.2022 №939/зв, виданого військово-лікарською комісіє Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по м.Києву", захворювання позивача, так, пов`язане з проходженням служби в поліції.

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №1082384 від 15.08.2022 позивачу з 12.08.2022 довічно встановлено ІІ групу інвалідності, захворювання, пов`язане з проходженням служби в поліції.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Територіального управління Служби судової охорони у м.Києві та Київської області із заявою від 29.08.2022 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності та встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби у Територіальному управлінні Служби судової охорони у м.Києві та Київської області.

До вказаної заяви позивачем були додані: копія свідоцтва про хворобу №939/зв; копії картки платника податків та паспорту громадянина України; копії довідки до акту огляду МСЕК; копія довідки про результати визначення стпеню втрати профпредатност.

За результатами розгляду поданих позивачем документів комісією Територіального управління Служби судової охорони у м.Києві та Київській області з виплати одноразової грошової допомоги було прийнято рішення, оформлене протоколом від 27.09.2022 №2, про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до підпункту г) пункту 2.6 Порядку №748, який встановлює, що одноразова грошова допомога не призначається та не виплачується, якщо загибель (смерть), поранення, контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності співробітника Служби судової охорони є наслідком подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Комісією Територіального управління Служби судової охорони у м.Києві та Київській області з виплати одноразової грошової допомоги було складено висновок про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, затверджений начальником Територіального управління Служби судової охорони у м.Києві та Київської області полковником Служби судової охорони Коваленко Ігорем.

У вказаному висновку комісія зазначила, що у свідоцтві про хворобу №939/зв від 04.08.2022 ВЛК ДУ "ТМО МВС України по м.Києву" зроблений висновок комісії (відповідно до наказу МВС України від 03.04.2017 №285) "непридатний до служби в поліції", "захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в поліції" та з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 15.08.2022 встановлено ІІ групу інвалідності "захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції".

У висновку вказано, що підпунктом 2.4.4 пункту 2.4 Порядку виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності співробітника Служби судової охорони, затвердженого наказом Служби судової охорони від 08.09.2020 №478, визначено, що одноразова грошова допомога в разі інвалідності співробітника Служби призначається та виплачується у випадку визначення співробітнику Служби інвалідності, внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми та каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби у Службі судової охорони.

Відповідно до підпункту г) пункту 2.6 Порядку одноразова грошова допомога не призначається та не виплачується, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності співробітника Служби є наслідком подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

У висновку зазначено, що позивачем подано документи з неправдивою інформацією про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, а саме: відсутній висновок ВЛК про отримання інвалідності, пов`язаної із проходженням служби в Службі судової охорони, а тому на підставі підпункту г) пункту 2.6 Порядку комісія дійшла висновку про відмову у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем висновку про відмову у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання його протиправним та скасування та зобов`язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною першою статті 160 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.

Згідно з частиною першою статті 161 Закону №1402 служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.

Відповідно до частин другої статті 162-1 Закону №1402 порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.

Частинами першою-третьою статті 165 Закону №1402 передбачено, що грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.

Співробітникам Служби судової охорони гарантується інший соціальний захист в обсягах та порядку, передбачених Законом України "Про Національну поліцію" для поліцейських, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування Служби судової охорони.

Аналогічна за змістом норма передбачена у пункті 20 Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженому рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 №1052/0/15-19 (далі-Положення).

Згідно зі статтею 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Умови, механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності співробітників Служби судової охорони встановлені Порядком №478.

Відповідно до пункту 1.3 розділу І Порядку №478 особи, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, співробітники Служби у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності у випадках, зазначених у підпунктах 2.4.3-2.4.6 пункту 2.4 цього Порядку.

Згідно з підпунктом 2.3.2 пункту 2.3 розділу ІІ Порядку №478 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення співробітнику Служби інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2.4.4 пункту 2.4 розділу ІІ Порядку №478 передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності співробітника Служби призначається та виплачується у таких випадках: визначення співробітнику Служби інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби у Службі судової охорони, протягом шести місяців після його звільнення внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Відповідно до підпункту 2.5.4 пункту 2.5 розділу ІІ Порядку №478 розміри одноразової грошової допомоги співробітникам Служби, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату співробітнику Служби внаслідок причин, зазначених у підпункті 2.4.4 пункту 2.4 цього Порядку інвалідності ІІ групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно з підпунктом г пункту 2.6 розділу ІІ Порядку №478 одноразова грошова допомога не призначається та не виплачується, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності співробітника Служби є наслідком подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Відповідно до пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку №478 формування пакета документів для призначення та виплати грошової допомоги у центральному органі управління та територіальних управліннях Служби здійснюється комісіями з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги.

Пунктами 3.3-3.4 розділу ІІІ Порядку №478 встановлено, що положення про Комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, та її персональний склад затверджуються відповідними наказами Служби або начальника територіального управління Служби.

Комісії здійснюють роботу по формуванню пакета документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у взаємодії з підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку (далі - підрозділи), з підрозділами кадрового забезпечення, підрозділами (посадовими особами), на яких покладено здійснення нагляду за охороною праці, медичними підрозділами центрального органу управління та територіальних Служби.

Згідно з пунктом 3.6 розділу ІІІ Порядку №478 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності співробітника Служби (Додаток 1) подається відповідно Голові Служби або начальнику територіального управління Служби за останнім місцем проходження служби співробітника Служби.

Пунктом 3.9 розділу ІІІ Порядку №478 визначено, що для виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності співробітник Служби подає до Комісії такі документи: рапорт про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові та місце реєстрації; копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це довідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті); завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальної експертної місії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності означенням причинного зв`язку інвалідності або втрати працездатності; завірену копію постанови (свідоцтво про хворобу, довідка ВЛК (медичної комісії), витяг з протоколу засідання ВЛК (медичної комісії)) відповідної ВЛК ведичної комісії) щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акт розслідування нещасного випадку та документи, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) співробітника, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; довідку центрального органу управління або територіального управління, Служби, яким попередньо було здійснено виплату одноразової грошової допомоги із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі утримання такої виплати).

Копії документів, зазначених у абзацах 3, 4 цього підпункту, засвідчує своїм підписом особа, яка подає документи, та перевіряє секретар Комісії.

Копії документів, зазначених у абзацах 5-9 цього підпункту, засвідчує керівник підрозділу, установи, організації, що видав(ла) документ.

Відповідно до пункту 4.1 розділу IV Порядку №478 у місячний строк з дня реєстрації документів, Комісія готує висновок про призначення одноразової грошової допомоги (Додаток 2) або про відмову в її призначенні.

Згідно з пунктами 4.2 та 4.4 розділу IV Порядку №478 у разі відмови в призначенні одноразової грошової допомоги чи поверненні документів на доопрацювання заявнику надається письмове повідомлення про обґрунтовані мотиви відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє: 1) по центральному органу управління Служби - Голова Служби або особа, яка виконує його обов`язки; 2) у територіальних управліннях Служби - начальник територіального управління Служби або особа, яка виконує його обов`язки.

Як зазначено вище, відповідач спірним висновком відмовив позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 подано документи з неправдивою інформацією, зокрема, через відсутність висновку ВЛК про отримання інвалідності, пов`язаної із проходженням служби в Службі судової охорони.

У зв`язку з цим, відповідач вважає, що вказане свідоцтво містить недостовірну інформацію, а формулювання висновків у вказаному документі, потребують перегляду, з приводу чого суд зазначає таке.

Позивачем до заяви про призначення одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності було додано свідоцтво про хворобу №939/зв від 04.08.2022, видане військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по м.Києву".

У вказаному документі комісія зазначила, що захворювання позивача, так, пов`язане з проходженням служби в поліції.

Судом встановлено, що позивач звертався до голови військово-лікарської комісії ДУ "ТМО МВС України по м.Києву" Шифрук О.А. із заявою від 10.10.2022, у якому просив внести до свідоцтва про хворобу №939/зв від 04.08.2022 правильні відомості щодо про причини виникнення у нього захворювання, зазначивши "захворювання, так, пов`язані із проходженням служби у Службі судової охорони".

Державна установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" листом від 14.11.2022 №33/31-П-154 повідомила позивачу, що на час проходження М(ВЛ) К, ОСОБА_1 видано свідоцтво МВЛК №939/зв від 04.08.2022.

Комісія при медичному огляді, у зв`язку з відсутністю спеціального нормативно-правового акта, згідно направлення, керувалася Положенням про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС (наказ Міністра внутрішніх справ України від 03.04.2017 №285).

Згідно вказаного Положення постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються з такими формулюваннями "Захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в поліції" та "захворювання, ні не пов`язане зі службою" тощо.

Вказаним Положенням не передбачено формулювання "Захворювання/травма, так, пов`язані з проходженням служби у Службі судової охорони".

У зв`язку з цим, ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву" у вказаному листі зазначило про відсутність підстав для внесення змін до свідоцтва про хворобу №939/зв від 04.08.2022.

Суд зазначає, що як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на момент розгляду судом даної справи відсутній нормативно-правовий акт, яким би був визначений порядок організації діяльності військово-лікарських комісій щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи щодо співробітників та колишніх співробітників Служби судової охорони.

У зв`язку з цим, підлягають застосуванню загальні норми, які стосуються діяльності військово-лікарських комісій.

Так, відповідно до Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 03.04.2017 № 285 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2017 р. за № 559/30427 (далі-Положення №285, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), військово-лікарська експертиза - це, зокрема, установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з Положенням №285 лікарська та військово-лікарська експертизи проводиться штатними та позаштатними ВЛК.

Штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС (далі - ЦВЛК), медична (військово-лікарська) комісія державної установи «Територіальне медичне об`єднання» МВС (далі - ДУ ТМО) в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва).

Причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв) поліцейським та військовослужбовцям встановлюється ВЛК у всіх випадках встановлення їм відповідного діагнозу.

Постанови ВЛК про причинний зв`язок поранень (контузій, травм, каліцтв) та захворювань поліцейських, колишніх осіб рядового і начальницького складу приймаються з такими формулюваннями:

1) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, отримане під час виконання службових обов`язків у період участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, із захисту незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України» - якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане за зазначених обставин;

2) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням службових обов`язків» - якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції;

3) при ураженнях, зумовлених термічними факторами (опіки, обмороження), впливом радіоактивних речовин, інших джерел іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерел електромагнітного поля, а також дією токсичних речовин, які виникають під час виконання службових обов`язків, приймається постанова: «Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків»;

4) «Поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане під час проходження служби в результаті нещасного випадку, НІ, не пов`язане з виконанням службових обов`язків» - якщо воно одержане цією особою в період проходження служби при обставинах, не пов`язаних з виконанням службових обов`язків, зазначених у підпункті 2 пункту 9 розділу VIII цього Положення;

5) «Захворювання, поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням службових обов`язків при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» - якщо захворювання діагностовано, поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане в період служби в країнах на території інших держав, які вели бойові дії, згідно з Переліком держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63;

6) «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції» - якщо воно діагностовано в період проходження служби в поліції та/або органах внутрішніх справ (міліції) або коли захворювання було діагностовано до служби, а в період служби досягло такого розвитку, що призводить до прийняття рішення про непридатність;

7) «Захворювання, НI, не пов`язане зі службою» - якщо воно було діагностовано до вступу на службу і служба в поліції та/або органах внутрішніх справ (міліції) не вплинула на його перебіг. Постанова в такому формулюванні приймається також за наслідками поранень (контузій, травм, каліцтв) та будь - яких інших вад і хвороб, якщо вони були одержані до служби, а служба у поліції та/або органах внутрішніх справ (міліції) не вплинула на них й, відповідно, на ступінь придатності до служби;

8) «Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії» (вказується АЕС, ядерний об`єкт, ядерна енергетична установка тощо);

9) «Захворювання, ТАК, пов`язане з наслідками ядерної катастрофи (зазначити якої) в період проходження служби» - якщо захворювання діагностовано в період проходження служби в зонах підвищеного радіаційного забруднення внаслідок аварії (АЕС чи інший ядерний об`єкт);

10) «Захворювання, ТАК, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення» - якщо захворювання виникло під час перебування безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначений період досягло такого розвитку, що призводить до непридатності до служби, а також у разі хронічних, повільно прогресуючих захворювань, якщо їх перші прояви відносяться до періоду участі в антитерористичній операції, що підтверджується медичними документами про початок захворювання (погіршення стану здоров`я) в той період.

Отже, Положення №285 містить вичерпний перелік формулювань, які може містити постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, у тому числі, формулювання "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції".

При цьому, суд зазначає, що Положення №285 не містить формулювання постанови ВЛК "Захворювання, пов`язане з проходженням служби у Службі судової охорони".

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про те, що у ДУ "ТМО МВС України по місту Києву" були відсутні правові підстави для зазначенні у свідоцтві від 04.08.2022 №939/зв про те, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в Службі судової охорони, а зазначення у вказаному документі формулювання "захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в поліції" відповідає вимогам Положення №285.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання - пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип "належного урядування" покладає на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), пункт 74).

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи вказане, суд вважає, що відсутність у свідоцтві про хворобу №939/зв від 04.08.2022 формулювання "захворювання, пов`язане з проходженням служби у Службі судової охорони", з огляду на відсутність можливості відобразити таке формулювання згідно з положеннями чинних нормативно-правових актах, не є обставиною, яка повинна ставити під сумнів той факт, що захворювання позивача, пов`язано саме з проходженням його служби у Службі судової охорони, та наявність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги.

Враховуючи вказане, суд вважає відповідач протиправно прийняв спірний висновок про відмову у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, внаслідок чого останній підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а адміністративний позов в цій частині - задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності позивачу відповідно до Порядку виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), чи втраті працездатності співробітниками Служби судової охорони, затвердженому наказом Служби судової охорони від 08.09.2020 №478, а саме 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийняти рішення про виплату, суд зазначає таке.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Відповідно до підпункту 2.5.4 пункту 2.5 розділу ІІ Порядку №478 розміри одноразової грошової допомоги співробітникам Служби, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату співробітнику Служби внаслідок причин, зазначених у підпункті 2.4.4 пункту 2.4 цього Порядку інвалідності ІІ групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Отже, передумовою для виплати особі одноразової грошової допомоги передує здійснення нарахування відповідних сум, що, у свою чергу, потребує прийняття відповідним органом рішення про виплату.

З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Таким чином, з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області нарахувати (що передбачає необхідність прийняття рішення про виплату) та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до Порядку виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), чи втраті працездатності співробітниками Служби судової охорони, затвердженому наказом Служби судової охорони від 08.09.2020 №478, у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246,250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати висновок комісії Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київської області з виплати одноразової грошової допомоги, затверджений начальником Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київської області полковником служби судової охорони Коваленком Ігорем 27.09.2022, про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у місті Києві та Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до Порядку виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), чи втраті працездатності співробітниками Служби судової охорони, затвердженому наказом Служби судової охорони від 08.09.2020 №478, у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.