Справа № 208/8679/21
Суддя: Івченко Т. П.
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/8679/21
№ провадження 2-а/208/38/22
РІШЕННЯ

Іменем України

01 вересня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд місто Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого, судді - Івченко Т.П.

за участю: секретаря судового засідання Оніщук Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янському адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Коберника Івана Олександровича, «про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення», -

встановив:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

11 жовтня 2021 року адвокат Фесюк Ю.О., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з адміністративним позовом до до Інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Уманського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області Коберника Івана Олександровича, третя особа: Уманське районне управління національної поліції в Черкаській області «про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення», в якому просить суд:

- поновити строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення ГАБ № 910752 від 26 вересня 2021 року, винесеною старшим лейтенантом поліції Коберником Іваном Олександровичем;

- скасувати, як протиправну постанову про адміністративне правопорушення ГАБ № 910752 від 26 вересня 2021 року, винесену старшим лейтенантом поліції Коберником Іваном Олександровичем інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Уманського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності і накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 гривні.

В обґрунтування позову зазначає, що постановою про адміністративне правопорушення ГАБ № 910752 від 26 вересня 2021 року, винесеною старшим лейтенантом поліції Коберник Іваном Олександровичем - інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Уманського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області, - Хацкевич Миколу Миколайовича притягнуто до адміністративної відповідальності і накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. Зазначена постанова по справі про адміністративне правопорушення ГАБ № 910752 від 26 вересня 2021 року є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав. З змісту оскаржуваної постанови вбачається: 26.09.2021 близько 01-30 по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою, вчиняв сварки з іншими громадянами. Ураховуючи, що громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постановив: притягти ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 (п`ятдесят одна) грн.

Таким чином, із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що до ОСОБА_1 застосований штраф в розмірі 51,00 грн. за те, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.І ст.178 КУпАП, а саме: 26.09.2021 близько 01-30 по АДРЕСА_1 він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою, вчиняв сварки з іншими громадянами.

З цього приводу позивач звертає увагу на зміст ч.І ст.178 КУпАП, якою визначено, яка саме протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність особи, є адміністративним правопорушенням та за яку передбачена адміністративна відповідальність. Так, частиною першою ст.178 КУпАП визначено, що розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль. З наведеного випливає, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.178 КУпАП становлять такі дії, як: розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв в заборонених законом місцях; поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

З огляду на те, що оскаржуваній постанові не йдеться про розпивання ОСОБА_1 пива, алкогольних та слабоалкогольних напоїв в заборонених законом місцях, то можна припустити, що відповідач мав на увазі появу ОСОБА_1 в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль. Разом з тим в постанові, в порушення вимог ст. 283 КУпАП, відсутній опис, як встановлених таких обставин, як перебування ОСОБА_1 саме в громадському місці, у п`яному вигляді, який, окрім іншого, ображає людську гідність і громадську мораль. З цього приводу ОСОБА_1 категорично заперечує взагалі сам факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння або в п`яному вигляді, висловлювання нецензурною лайкою та сварки з іншими громадянами, оскільки жодних алкогольних напоїв в той день він не вживав і вживати не міг, з огляду на те, що 26.09.2021 року виконував свої трудові обов`язки водія по керуванню транспортним засобом - автомобілем VOLVO FN д.н.з. НОМЕР_1 та перебував в той час не в громадському місці, а на закритій території ТОВ «Нові продукти Україна», куди доставив вантаж та очікував розвантаження автомобіля, при цьому ця територія не була вільно доступною або вільно відкритою для населення, що виключає можливість віднесення її (території) до громадського місця.

При цьому особа, що винесла постанову - відповідач ОСОБА_2 , навмисно в даній постанові приховав те, що адреса: вул. Перемоги, 10 у м. Жашків Черкаської області, належить до охоронюваної, закритої, з обмеженим доступом виробничої території ТОВ «Нові продукти Україна». Те, що відповідач приховує факт належності територій за адресою: АДРЕСА_1 до виробничої території підприємства доводиться тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 494236 від 26.09.2021 р. з змісту якого вбачається, що 25.09.2021 року 22 год. 40 хв. на вул. Перемоги, 10 в м. Жашків на території ТОВ «Нові продукти Україна» ОСОБА_1 , керуючи автомобілем VOLVO FN днз НОМЕР_1 перед початком руху не переконався в безпеці руху внаслідок чого здійснив наїзд на палету з скляною тарою внаслідок чого нанесено матеріальних збитків. Тобто, територія за адресою: АДРЕСА_1 належить до виробничої території ТОВ «нові продукти Україна», на якій зберігається скляна тара даного товариства, у зв`язку з чим не може бути громадським місцем.

З огляду на те, що відповідно до вимог ст.283 КУпАП постанова по справі повинна містити, окрім іншого, також і опис обставин, установлених під час розгляду справи, то в оскаржувані постанові повинні бути зазначені обов`язкові для даного виду правопорушення обставини, які доводять наявність об`єктивної сторони правопорушення, а саме: перебування ОСОБА_1 саме в громадському місці, у п`яному вигляді, який ображає людську гідність і громадську мораль. Відсутність хоча б однієї вказаної обставини виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, при цьому всі ці обставини повинні бути вказані в постанові, як установлені під час розгляду справи.

Натомість в оскаржуваній постанові відсутній опис таких обставин, як поява в громадському місці, у п`яному вигляді (посилання в постанові на, нібито, знаходження в стані алкогольного сп`яніння не є тотожним п`яному вигляду, оскільки ознакою алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини, при цьому сам по собі запах алкоголю з порожнини рота не вказує на п`яний вигляд), більш того, наявність стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не підтверджується належними та допустимими доказами, з огляду на те, що процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, яка визначена «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» в даному випадку не застосовувалася і стан алкогольного сп`яніння в ОСОБА_3 не встановлювався, а ні поліцейським на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, а ні в відповідному медичному закладі. Також в оскаржуваній постанові відсутнє посилання та таку встановлену обставину, як образа ОСОБА_1 своїм п`яним виглядом людської гідність і громадської моралі.

Також вважаю за необхідне звернути увагу суду на те, що згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі виноситься після розгляду справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Натомість відповідач жодним чином не повідомляв ОСОБА_1 про те, що ним буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення відносно нього, ОСОБА_1 взагалі не був повідомлений про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ч.1 ст.178 КУпАП, а про існування оскаржуваної постанови дізнався тільки 06 жовтня 2021 року, коли поштовим відправленням отримав її копію, а до цього моменту йому взагалі нічого з цього проводу не було відомо, таким чином вважає пропущений строк для звернення до суду з поважних підстав а оскаржувану постанову незаконною та просить її скасувати.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

11 жовтня 2021 року адвокат Фесюк Ю.О., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з адміністративним позовом до до Інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Уманського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області Коберника Івана Олександровича, третя особа: Уманське районне управління національної поліції в Черкаській області «про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення» (а.с.1-4).

11 жовтня 2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративну справу № 208/8679/21 передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с.10)

12 жовтня 2021 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Івченко Т.П. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с.11-13).

18 жовтня 2021 року на виконання Ухвали судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська ОСОБА_4 , адвокатом Фесюком Ю.О., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву про усунення недоліків (а.с.15).

19 жовтня 2021 року ухвалою судді Івченко Т.П. відкрито провадження в адміністративній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін (а.с.22-23).

02 листопада 2021 року адвокатом Фесюком Ю.О., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 через канцелярію суду подано письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи (а.с.30-31).

04 серпня 2022 року Ухвалою судді Івченко замінено первісного відповідача на належного відповідача Уманське РУП Головного управління національної поліції в Черкаській області та залучену у якості третої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Коберника Івана Олександровича (а.с.62-64).

Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 162 КАС України, - 6 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 163 КАС України, протягом 1 дня з дня отримання відзиву відповідача на позов.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження .

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, відповідачу було встановлено строк в шість днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

Представник позивача, адвокат Фесок Ю.О. в судове засідання не з`явився надав до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи без його участі та участі позивача на підставі наданих доказів (а.с.64).

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи є повідомлення про вручення судових повісток (а.с.36, 60, 61) не скористався своїм правом та відзиву на позов не надав.

Третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог, інспектор СРПП ВП № 1 Уманського РУП ГУНП Черкаській області, старший лейтенант поліції Коберник І.О. в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду направив лист в якому зазначив, що з`явитись в судове засідання не може, оскільки на всій території України оголошено воєнний стан (а.с.65), будь-яких заяв або клопотань на адресу суду з боку відповідача та третьої особи не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 26 вересня 2021 року інспектором СРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Коберником І.А. винесена постанова серії ГАБ № 910752 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 26.09.2021 близько 01-30 за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою, скоїв сварку з іншими громадянами, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 178 КУпАП.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 910752 від 26.09.2021 року протиправною, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 178 КУпАП.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії ГАБ № 910752 від 26.09.2021 року, посилаючись на відсутність складу адміністративного правопорушення, скористався своїм правом і звернувся до суду з захистом свого порушеного права.

4. Норми права, які застосував суд.

Наведене свідчить про публічно-правовий спір з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з пункту 1 статті 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

5. Мотивувальна частина та оцінка суду.

Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до матеріалів справи, вбачається, що при винесенні постанови відповідачем не з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винний ОСОБА_1 в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до адміністративної відповідальності, передбаченій ч. 1 ст.178 КУпАП, відповідно до вимог ст.77 КАС України відповідачем не доведено правомірність своїх дій та прийнятого рішення, належними доказами не спростовані доводи, викладені у позовній заяві. У той же час ОСОБА_1 заперечує вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.178 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості особи (правова позиція Верховного суду України від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а).

Із наявних у суду матеріалів, окрім постанови про адміністративне правопорушення, яка не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, не вбачається доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП України, які б вказували на те, що саме 26.09.2021 р. позивач вчинив зазначене правопорушення.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

Судом встановлено, що 26 вересня 2021 року інспектором СРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Коберником І.А. винесена постанова серії ГАБ № 910752 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн.

З вищезазначеної постанови вбачається, що 26.09.2021 близько 01-30 за адресою вул. Перемоги, 10 у м. Жашків Черкаської області ОСОБА_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою, скоїв сварку з іншими громадянами.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Структура складу адміністративного правопорушення містить: 1) об`єкт правопорушення суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення; 2) об`єктивну сторону конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил; 3) суб`єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку; 4) суб`єктивну сторону складу ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.

Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП полягає у розпиванні спиртних напоїв у громадських місцях і появі в громадських місцях у п`яному вигляді. Визначення поняття громадське місце дається у коментарі до ст. 173. Об`єктивна сторона діяння «розпивання спиртних напоїв у громадських місцях» полягає виключно в активних діях з вживання спиртних напоїв. Протиправним є розпивання будь-яких спиртних напоїв горілки, коньяку, вин, самогону чи інших алкогольних напоїв домашнього виготовлення. Що стосується розпивання у громадських місцях одеколонів, лосьйонів, політури та інших одурманюючих рідин на спиртовій основі, то такі дії також слід розцінювати як адміністративний проступок. Досягнення стану алкогольного сп`яніння є не обов`язковим, оскільки достатньо одного факту їх розпивання в місцях, спеціально не встановлених для цих цілей. Сутність поняття «розпивання» охоплює не тільки сам факт вживання спиртного напою, але й дії, що передують йому (наприклад, розливання спиртного напою в стакани). Іншим видом дій, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, є поява в громадських місцях у нетверезому стані, що ображає людську гідність і громадську мораль, під якою необхідно розуміти: поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані). До того ж не має значення вид ужитого напою, що містив алкогольну складову (це може бути пиво або інший слабоалкогольний напій), які не віднесені до спиртних напоїв та розпивання яких у громадських місцях не заборонено.

Окрім того, сам лише факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння не містить складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП.

В оскаржуваній постанові жодним чином не зазначено в чому полягає об`єктивна сторона інкримінованого правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП ОСОБА_1 . Лише вказано перебував в знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою, скоїв сварку з іншими громадянами, що не може свідчити про наявність всіх складових адміністративного правопорушення, зокрема відсутня об`єктивна сторона.

Згідно з статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, приходжу до висновку про невідповідність складених матеріалів вимогам чинного законодавства та нормам, встановленим КУпАП, та як наслідок, відсутність достатніх доказів наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст.178 КУпАП.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З боку відповідача суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би вказував на доведеність виявленого порушення з боку ОСОБА_1 в частині того, що останній перебував у громадському місці у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;опис обставин, установлених під час розгляду справи;зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, як визначено у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 в справі № 463/1352/16, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим.

За нормами ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача про порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи, що обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що ним не доведено факт скоєння правопорушення позивачем, а тому не спростовують пояснення позивача.

Згідно п.3 ч.3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Частиною 2 ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як встановлено у п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в т.ч., в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

І як наслідок, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки було застосовано спрощений підхід, а обґрунтування вини позивача було сформовано лише на одних даних сприйняття поліцейського, із яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, ст. 280 КУпАП закріплено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019р. у справі за №724/716/16-а, Верховний Суд виклав правовий висновок, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги відсутність достатніх доказів на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 178 КУпАП, суд дійшов висновку про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Відповідно до ст.ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тож, факти учинення позивачем адміністративних правопорушень не є доведеним згідно із стандартом «поза розумним сумнівом».

А в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. (постанова ВС КАС від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а).

За таких обставин суд повноважений закрити провадження у справах про адміністративні правопорушення щодо позивача, оскільки повторний розгляд справи, у тому числі й через допущені процесуальні порушення, за установлених обставин, втрачає правовий сенс і буде йти у розріз із положеннями ст. 1 КУпАП щодо завдань цього Кодексу.

Щодо поновлення пропущеного строку на подання адміністративного позову на думку суду, є поважними, є підстави для поновлення цього строку виходячи з наступного.

Статтею 289 КУпАП України передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

За змістом ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно до статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Позивачем оскаржується постанова серії ГАБ № 910752 від 26.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення, при цьому позовну заяву направлено до суду 11.10.2021 року. Тобто позивачем пропущено строк оскарження постанови.

Судом також встановлено, що при складанні постанови від 26.09.2021 р. ОСОБА_1 присутнім не був, його інспектор не викликав, постанову відповідно не було йому вручено.

Враховуючи клопотання позивача про поновлення строку звернення із адміністративним позовом до суду, причини пропуску зазначеного строку суд вважає поважними, обумовлюються це тим, що ОСОБА_1 до 06 жовтня 2021 року взагалі не знав про існування постанови від 26 вересня 2021 року у зв`язку з неповідомленням його про розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови за результатами розгляду справи, факт відсутності у ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, і як наслідок неможливість її своєчасного оскарження, доводиться тим, що в самі постанові є посилання на те, що її копія надіслана рекомендованим листом за вих. № 3721/51 від 27.09.2021 p., а також відміткою Укрпошти на конверті про те, що вона надійшла до поштового відділення в м. Черкаси тільки 01 жовтня 2021 року, а тому даний строк підлягає поновленню.

6. Розподіл судових витрат

Суд, урахувавши положення ст. 139 КАС України щодо правил розподілу судових витрат, вирішивши питання, регламентовані п.п. 1-4 ч.9 цієї ж статті, як то, чи пов`язані судові витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмет спору, поведінку сторін під час розгляду справи, зокрема, наявність безпідставних тверджень з їх боку, при розподілі судових витрат, які у цьому випадку складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із залученням експерта, виходив із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд дійшов до висновку, що у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення адміністративної позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 454 грн. 40 коп. і підтверджуються копією чека № квитанції 0.0..2 від 17.10.2021 року, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень з Уманського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області .

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 122ч.1, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії ГАБ № 910752 від 26 вересня 2021 року, про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 178 КУпАП.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Уманського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Коберника Івана Олександровича, «про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення» задовольнити повністю.

Постанову серії ГАБ № 910752 від 26 вересня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 (п`ятдесят одна) гривня 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 178 КУпАП скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Уманського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати: у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 40 копійок сплачений судовий збір.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Повний текст рішення було виготовлено у строк передбачений ч.3 ст. 343 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача: адвокат Фесок Юрій Олександрович, свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю № 1237 від 10.02.2004 року, юридична адреса: 51900, місто Кам`янське Дніпропетровської області, проспект Тараса Шевченка, будинок № 32, офіс № 8;

Відповідач: Уманське районне управління поліції Головного управління національної поліції в Черкаській області , юридична адреса: 20302, місто Умань Черкаської області, вулиця Незалежності № 35;

третя особа: Інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Коберника Івана Олександровича, юридична адреса: 19200, місто Жашків Черкаської області, вулиця Соборна, будинок № 73;

Суддя Т.П.Івченко