Справа № 240/34352/21
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/34352/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Романченко Євген Юрійович

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

27 лютого 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Житомирській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив:

визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-636-17 від 24.02.2021 винесену Головним управлінням ДПС у Житомирський області;

зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області здійснити коригування індивідуальної картки платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , шляхом зменшення грошового зобов`язання з єдиного внеску, нарахованого відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-636-17 від 24.02.2021 за період лютий - травень 2017 року у розмірі 2816,00 грн та за період лютий, липень- листопад 2020 у розмірі 6417,18 грн, з тих підстав, що оскаржувана вимога сформована автоматично і підставою для її формування була недостовірна інформація.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Житомирській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-636-17 від 24.02.2021за періоди лютий-травень 2017 року, лютий 2020 року, липень-листопад 2020 року.

Зобов`язано відповідача здійснити коригування індивідуальної картки платника податків ОСОБА_1 шляхом зменшення грошового зобов`язання з єдиного внеску, нарахованого відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-636-17 від 24.02.2021 за періоди лютий-травень 2017 року, лютий 2020 року, липень-листопад 2020 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 2497 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього у періодах лютий-травень 2017 року, лютий- 2020, липень-грудень 2020 року нараховував та сплачував роботодавець, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як фізичною особою-підприємцем.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що позивач до 01.03.2021 не повідомив контролюючий орган про своє бажання списати наявний борг, проігнорував вимогу закону та втратив своє право списати заборгованість, тому вимога про сплату боргу (недоїмки) є правомірною.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 30.11.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Згідно реєстраційних даних картки особового рахунку автоматизованих інформаційних систем, ОСОБА_1 01.11.2002 було здійснено державну реєстрацію, як фізичної особи підприємця (підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця), 20.10.2021 припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця (виписка з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та громадський формувань).

Відповідно до інтегрованої картки платника за кодом бюджетної класифікації 71040000 "Для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність» обліковується заборгованість на загальну суму 37 788, 74 грн., яка виникла за рахунок нарахувань за наступні періоди:

- 09.02.2018 нараховано розрахункову суму ЄВ за 2017 рік на суму 8448,00 грн по терміну сплати до 09.02.2018. Недоїмка становить 8448,00 грн;

- 19.04.2018 нараховано розрахункову суму ЄВ за січень-березень 2018 рік на суму 2457,18 грн по терміну сплати 19.04.2018. Недоїмка становить 10905,18 грн;

- 19.07.2018 нараховано розрахункову суму ЄВ за квітень-червень 2018 рік на суму 2457,18 грн по терміну сплати 19.07.2018. Недоїмка становить 13362,36 грн;

- 19.10.2018 нараховано розрахункову суму ЄВ за липень-вересень 2018 рік на суму 2457,18 грн по терміну сплати 19.10.2018. Недоїмка становить 15819,54 грн;

- 21.01.2019 нараховано розрахункову суму ЄВ за жовтень-грудень 2018 рік на суму 2457,18 грн по терміну сплати 21.01.2019. Недоїмка становить 18276,72 грн;

- 19.04.2019 нараховано розрахункову суму ЄВ за січень-березень 2019 року на суму 2754,18 грн по терміну сплати 19.04.2019. Недоїмка становить 21030,90 грн;

- 19.07.2019 нараховано розрахункову суму ЄВ за квітень-червень 2019 року на суму 2754,18 грн по терміну сплати 19.07.2019. Недоїмка становить 23785,08 грн;

- 21.10.2019 нараховано розрахункову суму ЄВ за липень-вересень 2019 рік на суму 2754,18 грн по терміну сплати 21.10.2019. Недоїмка становить 26539,26 грн;

- 20.01.2020 нараховано розрахункову суму ЄВ за жовтень-грудень 2019 року на суму 2754,18 грн по терміну сплати 21.10.2020. Недоїмка становить 29293,44 грн;

- за січень-лютий 2020 року на суму 2078,12 грн по терміну сплати 21.04.2020. Недоїмка становить 31371,56 грн;

- за червень 2020 року на суму 1039,06 грн по терміну сплати 20.07.2020. Недоїмка становить 32410,62 грн;

- за липень-вересень 2020 року на суму 3178,12 грн по терміну сплати 19.10.2020. Недоїмка становить 35588,74 грн;

- за жовтень-листопад 2020 року на суму 2200,00 грн по терміну сплати 19.01.2021. Недоїмка становить 37788,74 грн.

Отже, за даними відповідача, станом на 19.11.2021 загальна сума боргу з єдиного внеску становить 37788,74 грн.

Відповідно до довідки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на 02.11.2021 ОСОБА_1 є застрахованою особою, за яку єдиний внесок сплачується страхувальниками її роботодавцями фізичними особами-підприємцями.

Крім того, згідно довідки ОК-5 та даних трудової книжки, наказу на прийняття на роботу та повідомлення про прийняття на роботу позивач перебував у трудових відносинах з роботодавцями фізичними особами-підприємцями, а саме: лютий травень 2017 року страхувальник ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ); лютий 2020 року страхувальник ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ); липень-грудень 2020 року страхувальник ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Вказаними підприємцями у періоді працевлаштування позивача нараховувався та сплачувався у бюджет єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

24.02.2021 Головним управлінням ДПС у Житомирській області, на підставі статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у відношенні позивача була складена вимога № Ф-636-171 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 37 788, 74 грн.

Не погоджуючись із вказаною вимогою, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Положенням абзацу 1 пункту 1 та пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4,5 та 5-1частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 цього Закону платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з частиною 3 статті 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частинами 3 та 4 статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

В той же час, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом № 2464-VI не врегульовано.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Отже, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Так, особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №440/2149/19, від 27.11.2019 у справі №160/3114/19, від 05.12.2019 у справі №260/358/19, від 23.01.2020 у справі №480/4656/18, від 05.03.2020 у справі №824/509/19-а, від 27.03.2020 у справі №140/2214/19, від 02.04.2020 у справі №140/2475/19, від 19.05.2020 у справі №560/1959/19, від 17.08.2020 у справі №140/1679/19.

Згідно матеріалів справи, позивач працював у ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в періоді лютий травень 2017 року, у ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в періоді лютий 2020 року, у ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в періоді липень-грудень 2020 року.

Вказані фізичні особи-підприємці за всі місяці праці позивача у них, подали відомості щодо нарахування та сплати єдиного внеску за застраховану особу ОСОБА_1 , яка перебувала з ними у трудових відносинах.

Із Довідки 5-Ок вбачається наявність позначки про сплату роботодавцем та зарахування Пенсійним фондом України до страхового стажу позивача періодів, в яких відбулась сплата єдиного соціального внеску, що свідчить про те, що сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано жодного доказу на спростування факту сплати ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , єдиного внеску за найманого працівника ОСОБА_1 у розмірі меншому, ніж мінімальний страховий внесок та не надано жодного доказу отримання позивачем у цей період доходів від провадження господарської діяльності.

Таким чином, оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону № 2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього у вказані періоди, нараховував та сплачував роботодавець, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як фізичною особою-підприємцем, яка має право провадити господарську діяльність, проте не отримувала дохід від неї, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Аналогічні висновки вже були застосовані Сьомим апеляційним адміністративним судом у постановах від 23.03.2022 у справі № 240/11570/21 та від 29.08.2022 у справі № 560/3603/22.

Крім того, відповідно до пункту 1 Розділу І Порядоку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №751/28881 від 20.05.2016 (далі - Порядок №422), інтегрована картка платника (далі - ІКП) це - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами. Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. Облікові та звітні показники включаються до еталонних довідників з подальшим обов`язковим внесенням відповідних змін до реєстрів операцій та показників, які формуються ДФС за погодженням Міністерства фінансів України. Зміни до реєстрів операцій та показників вносяться не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем впровадження нових операцій та/або показників. Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП. Усі вартісні облікові операції та облікові показники в ІКП проводяться у гривнях з двома десятковими знаками. Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій. В ІКП на дату проведення кожної облікової операції підбиваються підсумки за всіма її графами. Згідно з пунктом 5 розділу І Порядку №422, контроль достовірності первинних показників за єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. Дії працівників органів ДФС під час відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії. При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються.

Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою. У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу 2 Порядку №422, з метою забезпечення контролю за коректністю відображення інформації в інформаційній системі органів ДФС при відкритті/закритті ІКП підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, проводиться щоденний контроль шляхом формування реєстрів перевірки записів за напрямами: відповідність форм відкритих ІКП затвердженому переліку форм ІКП; відповідність відкритої ІКП за видами бюджетів та платежів як для юридичних, так і для фізичних осіб відповідно до затвердженого переліку форм ІКП; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску та переплати за платежами, за якими не передбачено подання платником податкової звітності до органу ДФС (крім платежів, які контролюються органами ДФС в частині актів перевірок); наявність відкритої ІКП за платником, який знятий з обліку в органі ДФС; наявність у платника, якого виключено з реєстру платників певного податку, відкритої ІКП без ознаки «платник відсутній в реєстрі»; наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску в ІКП зі спеціальним кодом «платежі до з`ясування»; одночасна наявність показника переплати та невиділеного (незафіксованого) податкового боргу з грошового зобов`язання (заборгованості (без пені)) в ІКП; від`ємне значення переплати та/або боргу (заборгованості) в ІКП.

Отже відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює наявність матеріально - правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом.

Відповідно належним способом захисту порушеного права позивача є вимога про зобов`язання відповідача здійснити дії з відображення/коригування у інтегрованій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

При цьому, саме у разі скасування вимоги про сплату боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування в інтегрованій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо винесення вимоги про сплату боргу № Ф-636-17 від 24.02.2021 за періоди лютий-травень 2017 року, лютий 2020 року, липень-листопад 2020 року є протиправними, а тому така вимога підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача за встановленими обставинами у справі є зобов`язання відповідача здійснити коригування індивідуальної картки платника податків ОСОБА_1 шляхом зменшення грошового зобов`язання з єдиного внеску, нарахованого відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-636-17 від 24.02.2021за періоди лютий-травень 2017 року, лютий 2020 року, липень-листопад 2020 року.

Щодо висновку суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) колегія суддів зазначає, що відповідач не навів аргументів, щодо незаконності вирішення питання розподілу судових витрат, хоча в силу закону обов`язок щодо доказування покладається саме на відповідача, при цьому, суд апеляційної інстанції перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.