Справа № 380/8462/22
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 380/8462/22 пров. № А/857/17291/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Юрченко М.М.,

представника позивача Катун М.І.,

представника відповідача Нирки Н.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Братичак У.В.,

час ухвалення рішення 11:45:50,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 10 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 27 травня 2022 року, яким на нього накладено штраф у розмірі 6800,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач безпідставно прийшов до висновку про здійснення працівником магазину ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 продажу однієї пляшки горілки у заборонений час. Звертає увагу на відсутність у відповідача жодних доказів здійснення такого продажу, а саме: продавець заперечує продаж алкогольних напоїв у заборонений час, фото- чи відеофіксація працівниками поліції не здійснювалася.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 1 від 27.05.2022.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з урахуванням факту скасування постанови № 163 адміністративної комісії Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 16 грудня 2021 року, яка стала підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, яким застосовано до позивача фінансові санкції відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у розмірі 6800,00 грн, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавства про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Вказує, що з огляду на отримання від Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради матеріалів, а саме копії протоколу про адміністративне правопорушення від 25 листопада 2021 року та постанови про адміністративне правопорушення від 16 грудня 2021 року № 163, були наявні достатні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій. Вважає, що при винесенні судом рішення на користь платника податку, суд першої інстанції формально оцінив доводи ГУ ДПС у Львівській області щодо встановленого контролюючим органом порушення.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що оскільки, рішення Личаківського районного суду м.Львова від 28 вересня 2022 року у справі № 463/1561/22, яким скасована постанова № 163 адміністративної комісії Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 16 грудня 2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, набрало законної сили, таке рішення має преюдиційне значення при встановленні фактів судом.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу, в своїх поясненнях покликалась на доводи в ній викладені.

Представник позивача щодо апеляційної скарги заперечила, просила залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 01 липня 2021 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивачу видана ліцензія № 2104894 від 26 липня 2021 року на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, дійсна до 26 липня 2022 року (а.с.8).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 25 листопада 2021 року серії ВАБ № 791273 продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (м.Львів, вул. Наукова, 29) ОСОБА_2 25 листопада 2021 року о 22:35 здійснив продаж горілки «Фінляндія», 0,7 л, чим порушив пункт 1 ухвали Львівської міської ради № 4710 від 11 вересня 2019 року «Про заборону роздрібної торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного)» та ч. 2 ст. 156 КУпАП (а.с.30, зворот).

16 грудня 2021 року адміністративна комісія при Личаківській районній адміністрації Львівської міської ради відносно ОСОБА_2 прийняла постанову № 163 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 13600,00 грн. Згідно з вказаною постановою продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_2 25 листопада 2021 року о 22:35 здійснив продаж горілки «Фінляндія», 0,7 л, пункт 1 ухвали Львівської міської ради № 4710 від 11 вересня 2019 року «Про заборону роздрібної торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного)» та ч. 2 ст. 156 КУпАП (а.с.30).

Листом від 13 січня 2022 року № 33-вих-3019 Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради скерувала вказані матеріали (протокол про адміністративне правопорушення від 25 листопада 2021 року серії ВАБ № 791273 та постанову від 16 грудня 2021 року № 163 про притягнення до адміністративної відповідальності) до Головного управління ДПС у Львівській області (а.с.29, зворот).

На підставі вказаних матеріалів Личаківської районної адміністрації № 33-вих-3019 від 13 січня 2022 року Головне управління ДПС у Львівській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 27 травня 2022 року № 1, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 6800 грн (а.с.9).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України встановлені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 481/95-ВР).

Згідно з частиною 9 статті 15-3 Закону № 481/95-ВР сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.

Ухвалою Львівської міської ради від 11 березня 2019 року № 4710 «Про заборону роздрібної торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного)» встановлено заборону роздрібної торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (крім безалкогольного) у стаціонарних об`єктах торгів та тимчасових спорудах, за винятком закладів ресторанного господарства, з 22:00 год. до 10:00 год.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм згаданого Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Частиною 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 згаданого Закону - 6800 гривень.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону № 481/95-ВР рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою згаданої статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначений Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 (далі Порядок № 790).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Проаналізувавши вишевказані норми, колегія суддів зазначає, що податковий орган є контролюючим органом, якому надано право застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення правил роздрібної торгівлі алкогольними виробами (пиво алкогольне) неповнолітній особі.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що межі компетенції податкового органу полягають виключно у застосуванні фінансових санкцій, а не у встановленні правопорушення, покладеного в основу цього застосування.

Із матеріалів справи слідує, що постановою адміністративної комісії Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 16 грудня 2021 року № 163 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 встановлено, що продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ) 25 листопада 2021 року о 22:35 здійснив продаж алкогольних напоїв, чим порушив вимоги ухвали Львівської міської ради від 11 березня 2019 року № 4710, та відповідно, вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначеною постановою громадянина ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 13600,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28 вересня 2022 року у справі № 463/1561/22 позовну заяву ОСОБА_2 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення задоволено частково. Скасовано постанову адміністративної комісії Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 16 грудня 2021 року № 163 у справі про адміністративне правопорушення. Рішення суду набрало законної сили 10 жовтня 2022 року (а.с.44-50).

Відповідно до частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки рішення Личаківського районного суду м.Львова від 28 вересня 2022 року у справі № 463/1561/22, яким скасовано постанову № 163 адміністративної комісії Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 16 грудня 2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, набрало законної сили, таке рішення має преюдиційне значення при встановленні фактів судом.

Із матеріалів справи слідує, що єдиною підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення стала постанова № 163 адміністративної комісії Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 16 грудня 2021 року, яка, у свою чергу, скасована рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 28 вересня 2022 року у справі № 463/1561/22.

Враховуючи викладене, з урахуванням факту скасування постанови, яка стала підставою для прийняття спірного податкового повідомлення рішення, яким застосовано до позивача фінансові санкції відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у розмірі 6800,00 грн., суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність у відповідача підстав, передбачених чинним законодавством, для прийняття такого податкового повідомлення-рішення.

Проаналізувавши обставини справи та надані сторонами докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення № 1 від 27 травня 2022 року слід визнати протиправним та скасувати.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року у справі № 380/8462/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 28 лютого 2023 року.