Справа № 240/43532/21
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/43532/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Романченко Є.Ю.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

27 лютого 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області (ГУ ДПС у Житомирській області) в якому просила:

-визнати протиправним та скасувати рішення - вимогу від 23 лютого 2021 року №Ф-15549-23 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму в розмірі 40 627 гривень 76 коп.;

- зобов`язати ГУ ДПС у Житомирській області вчинити дії й внести до реєстру платників податків відповідні записи про сплату позивачем ЄСВ за період з липня 2018 року по червень 2021 року, визнати відсутність боргу у позивача по сплаті ЄСВ в період з липня 2018 року по червень 2021 року, що підлягає стягненню в примусовому порядку;

- визнати протиправними дії ГУ ДПС у Житомирській області щодо подання Корольовському відділу ДВС виконавчого документу про стягнення з позивача ЄСВ у зв`язку з отриманням письмової заяви позивача від 12.10.2021 року та копій документів про сплату ЄСВ за період з липня 2018 року по червень 2021 року;

21 листопада 2022 року Житомирський окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення позовних вимог частково.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Житомирській області про сплату боргу (недоїмки) від 23 лютого 2021 року № Ф-15549-23.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Житомирській області вчинити дії щодо виключення з особової картки ОСОБА_1 відомостей щодо нарахування сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з липня 2018 року по червень 2021 року та щодо усіх можливих наслідків здійснення таких нарахувань.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено те, що згідно реєстраційних даних картки особового рахунку автоматизованих інформаційних систем ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 11.12.2007 було здійснено державну реєстрацію підприємницької діяльності та було взято на облік в контролюючих органах, з 01.01.2012 перебувала на обліку як на спрощеній системі оподаткування платник єдиного податку третя група.

Відповідно до реєстраційних даних 12.09.2017 ОСОБА_1 було встановлено ознаку незалежної професійної діяльності - адвокат.

Так, згідно інтегрованої картки платника за кодом бюджетної класифікації 71040000 «Для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» обліковується недоїмка, яка виникла за рахунок нарахувань:

-за вересень-грудень 2017 року, як самозайнятій особі (адвокат) на загальну суму 2816,00грн. Станом на 19.05.2022 ІКП платника приведено у відповідність, а саме зменшено нарахований єдиний внесок на загальну суму 2816,00грн;

- за 2018 рік нараховано ЄСВ, як фізичній особі-підприємцю на спрощеній системі оподаткування на загальну суму 9828,72 грн, який було самостійно сплачено відповідно до платіжних доручень від 19.04.2018 № 3467443SB на суму 2457,18 грн та від 17.02.2022 № 2PL085364 на суму 8030,00грн та зараховано у порядку календарної черговості їх виникнення відповідно до частини 6 ст.25 Закону №2464 на суму 9 828,72 грн;

- за 2018 рік було також нараховано єдиного внеску як ФОП з незалежною професійною діяльністю на загальну суму 9828,72 грн. Це призвело до виникнення неправомірної недоїмки. Станом на 19.05.2022 ІКП платника приведено у відповідність, а саме зменшено нарахований єдиний внесок на загальну суму 9828,72грн;

- за 2019 рік нараховано ЄСВ на загальну суму 11016,72грн, який було частково самостійно сплачено відповідно до платіжного доручення від 17.02.2022 №2PL085364 на суму 8030,00грн та зараховано у порядку календарної черговості їх виникнення відповідно до частини 6 ст.25 Закону №2464 на суму 658,46 грн. Отже, заборгованість за 2019 рік склала 10358,26 грн.

- 21.04.2020 за січень - лютий 2020 року на суму 2078,12 грн. по терміну сплати 21.04.2020;

- 20.07.2020 за червень 2020 року на суму 1039,06 грн. по терміну сплати 20.07.2020;

- 19.10.2020 за липень-вересень 2020 року на суму 3178,12 грн. по терміну сплати 19.10.2020;

- 19.01.2021 за жовтень-грудень 2020 року на суму 3300,00 грн. по терміну сплати 19.01.2021.

Станом на 19.05.2022 обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску за період 2019-2020 років на суму 19 953,04 грн.

Крім того, ОСОБА_1 було подано Звіти за період з 2017 - 2021, а саме:

-за 2018 рік Звіт від 11.02.2019 №23863 (граничний термін подання - 11.02.2019), яким самостійно визначено зобов`язання по сплаті єдиного внеску з січня по червень 2018 року в сумі 4914,36 грн;

- за 2021 рік Звіт від 28.03.2022 № (граничний термін подання - 09.02.2022), яким самостійно визначено зобов`язання по сплаті єдиного внеску за липень-грудень 2021 року в сумі 8030,00 грн.

Таким чином, станом на 23.02.2021 за позивачем обліковувалась недоїмка зі сплати єдиного внеску на суму 40627,76 грн. за період з 2017 по 2021.

За таких обставин, ГУ ДПС у Житомирській області 23.02.2021 на ім`я ОСОБА_1 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-15549-23, що виникла станом на 31.01.2021 у сумі 40627,76 грн.

Не погоджуючись з вказаною вимогою позивач звернувся до суду з даним позовом.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог частково.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 року №2464 (Закон №2464) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, у пунктах 3 і 10 ч. 1 ст. 1 Закону №2464 розкриті поняття застрахованої особи як фізичної особи, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок, а страхувальників - як роботодавців та інших осіб, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

До платників єдиного внеску включено фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абз. 1 п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 01.01.2017) єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України ''Про оплату праці'', та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску; для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

При цьому, відносини щодо сплати єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення підприємницької діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом №2464-VI не врегульовано.

Так, системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного внеску.

Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

При цьому за відсутності бази для нарахування єдиного внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, Закон №2464-VI встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати, оскільки метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для його нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб (до яких відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України відноситься фізична особа-підприємець), задля досягнення вищевказаної мети законодавчого запровадження збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Законом №2464-VI встановлено обов`язок сплати такими особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх господарської діяльності.

Особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником) така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета законодавчого запровадження збору єдиного внеску досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення правових норм, якими врегульована сплата єдиного внеску особами, що перебувають на обліку в органах ДФС як фізичні особи-підприємці, однак, підприємницьку діяльність не здійснюють і доходи від неї не отримують, та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року справа №160/3114/19, від 04 грудня 2019 року справа №440/2149/19, від 23 січня 2020 року справа №480/4656/18, від 17 серпня 2020 року справа №140/1679/19.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач з липня 2018 року по червень 2021 року перебувала на обліку у відділі управління соціального захисту населення Корольовського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради і одержувала допомогу при народженні дитини, що підтверджується довідкою виданою управлінням соціального захисту населення Корольовського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради від 15.07.2021 № 3472 та відомостями форми ОК-5. У вказаній відомості наявна позначка про сплату страхового внеску за відповідні місяці.

Тобто в період з липня 2018 року по червень 2021 року управління соціального захисту населення Корольовського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради сплачувало страхові внески за позивача.

Однак, податковий орган, визнаючи сплату позивачем єдиного соціального внеску за 2017-2021 рр. (період, за який відповідачем нарахована заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску), не врахував цю обставину при прийнятті спірної вимоги, що свідчить про необґрунтованість нарахованої відповідачем позивачу суми єдиного соціального внеску.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2018 у справі 826/15139/16 суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, вирішувати питання, які належать до його компетенції, усувати необґрунтованість оскаржуваного рішення в ході судового розгляду.

Враховуючи те, що при нарахуванні грошового зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску не врахував спірний період описаний вище, а суд позбавлений можливості визначити таку суму, враховуючи правову природу податкової вимоги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність скасування повністю податкової вимоги, надавши право податковому органу на винесення податкової вимоги з урахуванням встановлених обставин у справі.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 23 лютого 2021 року № Ф-15549-23.

Крім того, правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування встановлені Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який затверджений наказом Міністерства фінансів України №5 від 12.01.2021 (Порядок).

Відповідно до п. 1 глави 4 розділу V Порядку, працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Так у постановах від 19.02.2019 у справі №825/999/17 та від 25.03.2020 у справі №826/9288/18 Верховний Суд зауважив, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виключення з особової картки ОСОБА_1 відомостей щодо нарахування сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у період з липня 2018 року по червень 2021 року.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.