Справа № 380/11581/22
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 380/11581/22 пров. № А/857/16785/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевич Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року у справі № 380/11581/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Ланкевич А.З.,

час ухвалення рішення 31.10.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача №343053 від 03.08.2022 року.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу стало встановлення посадовими особами територіального органу Укртрансбезпеки порушення позивачем вимог абз.3 ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.ст.39 і 48 цього Закону. Позивач не погоджується з таким рішенням та вважає, що оскаржувана постанова №343053 від 03.08.2022 року прийнята відповідачем необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Зокрема, вказав, що позивач не є автомобільним перевізником і не має жодного відношення до факту перевезення, не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи щодо застосування адміністративно-господарського штрафу; крім того, на місці зупинки не була опитана особа, яка перебувала в транспортному засобі. Зазначив, що на момент проведення перевірки використовував належний йому на праві власності автомобіль марки Skoda Superb, номерний знак НОМЕР_1 , як фізична особа, а не як суб`єкт господарювання. Крім того, оскаржувана постанова, на його думку, не відповідає вимогам до індивідуальних актів, оскільки з неї неможливо встановити чіткий зміст допущеного порушення та правову норму, яку порушено. Наведене і зумовило позивача звернутись до суду за судовим захистом. Просить позов задовольнити повністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року у справі № 380/11581/22 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що 21.02.2022 року посадовими особами територіального органу Укртрансбезпеки, на підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на перевірку №012814 від 21.02.2022 року, на автомобільній дорозі М-09 35 км проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. Відповідно до п.п.3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №422 від 20.05.2013 року (далі Порядок №422), був зупинений транспортний засіб марки SKODA, номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував позивач. За результатами перевірки складено акт №313896 від 21.02.2022 року, в якому встановлено, що позивач здійснював перевезення пасажирів як таксі за відсутності протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу. Вказане, в свою чергу, є порушенням ст.39 Закону України Про автомобільний транспорт та підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абз.3 ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт. Також звернула увагу, що ні в акті проведення перевірки №313896 від 21.02.2022 року, ні при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, позивачем не заперечується здійснення ним перевезень пасажирів на таксі та факт відсутності протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу. До всього, зазначила, що здійснення зазначеного виду перевезень є однією із дозволених видів робіт фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 згідно витягу з ліцензії №150 від 04.04.2019 року.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року у справі № 380/11581/22 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що сама по собі належність на праві власності автомобіля марки SKODA, номерний знак НОМЕР_1 , позивачу та перевезення ним у машині людей не може бути підставою для притягнення його до відповідальності, передбаченої абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ, оскільки відповідач не надав будь-яких належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки 21.02.2022 року позивач на зазначеному транспортному засобі надавав послуги з перевезення пасажирів як таксі та що він є автомобільним перевізником у розумінні вимог Закону №2344-ІІІ.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок від 15.02.2022 року №3719/39/18-22 у період з 21.02.2022 року по 27.02.2022 року та направлення на рейдову перевірку №012814 від 21.02.2022 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів.

В ході цієї перевірки 21.02.2022 року о 13:15 год на автомобільній дорозі М-09 35 км був перевірений транспортний засіб марки Skoda, номерний знак НОМЕР_1 , належний водію ОСОБА_1 . На вимогу інспектора позивачем пред`явлено посвідчення водія НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

За результатами перевірки складено акт №313896, в якому встановлено, що позивач здійснює перевезення пасажирів як таксі за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу. Крім того, в акті внесено запис, що водій від підпису акта перевірки відмовився.

Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті направлено на адресу позивача лист №20328/33/24-22 від 11.07.2022 року, яким повідомлено позивача, що розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі акта №313896 від 21.02.2022 року відбудеться 03.08.2022 року з 10:00 до 13:00 год. Вказаний лист вручено позивачеві 12.07.2022 року.

03.08.2022 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідач виніс постанову №343053, якою застосував до позивача адміністративно-господарський штраф за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.ст.39 і 48 Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 цього Закону.

Позивач, не погодившись з цією постановою, звернувся до суду з позовом про визнання її протиправною та скасування.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (тут і надалі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; Закон України №2344-III).

Статтею 6 вказаного Закону встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 14 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок №1567), рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

У пункті 15 вказаного Порядку передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно (серед іншого) наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення визначені у статті 39 Закону України №2344-III.

Відповідно до вказаної статті автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Статтею 39 Закону №2344-ІІІ визначено перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Так, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення (ч.1 ст.39 вказаного Закону). Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України (ч.6 ст.39 Закону №2344-ІІІ).

Відповідно до п.20 Порядку №1567, виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (п.21 Порядку).

Згідно з п.25 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до п.п.26, 27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Крім того, в силу вимог ст.34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону.

За умовами ч.1, п.1 ч.2, ч.16 ст.35 Закону України Про дорожній рух, транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають, зокрема: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п.18 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року №137Є, перевірка конструкцій і технічного стану транспортних засобів проводиться згідно з Вимогами до перевірки. У разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу замовникові видається протокол перевірки технічного стану. У разі негативного результату або невідповідності даних у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу даним ідентифікації транспортного засобу складається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу за формою згідно з додатком 4.

З аналізу наведених норм чинного законодавства, як правильно зазначив суд першої інстанції, слідує, що до інших передбачених законодавством документів, які повинні перебувати у водія, що здійснює перевезення пасажирів на таксі, належить, серед іншого, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, у Законі №2344-ІІІ (ст.1) наведені терміни вживаються в такому значенні: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами; перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення - перевезення пасажирів легковим автомобілем загального призначення, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу чи на обумовлений термін обслуговування, у якому визначають умови обслуговування, вартість послуги, термін її виконання та інші положення за домовленістю сторін; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, підставою для притягнення позивача до відповідальності відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III стало встановлення посадовими особами територіального органу Укртрансбезпеки факту перевезення позивачем легковим автомобілем пасажирів як таксі за відсутності протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в акті перевірки лише зазначено загальні відомості про автомобіль (марка, номерний знак), серія і номер свідоцтва про реєстрацію, дані про водія. Натомість в акті не вказано інформацію про пасажирів-замовників послуг та матеріали перевірки не містять їх пояснень. У документах, складених відповідачем, відсутні пояснення стосовно того, на підставі яких ознак посадові особи дійшли висновку про здійснення позивачем саме пасажирських перевезень на замовлення та чи попередньо узгоджувались такі замовлення, зокрема інспектором не з`ясовано комерційної основи такого перевезення.

Таким чином, сама по собі належність на праві власності автомобіля марки SKODA, номерний знак НОМЕР_1 , позивачу та перевезення ним у машині людей без встановлення того, що позивач в конкретний момент здійснював пасажирське перевезення як таксист, не може бути підставою для притягнення його до відповідальності, передбаченої абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ, оскільки відповідач не надав будь-яких належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки 21.02.2022 року позивач на зазначеному транспортному засобі надавав послуги з перевезення пасажирів як таксі та що він є автомобільним перевізником у розумінні вимог Закону №2344-ІІІ.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року у справі № 380/11581/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 27.02.2023 року