Справа № 320/12009/22
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року справа №320/12009/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Змістом позовоних вимог є прохання позивача визнати рішення комісії Київської обласної державної адміністрації № 50-22 від 28.10.2022 року неправомірним та скасувати його.

Свої доводи позивач обґрунтовує тим, що проживав на території зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років. На підтвердження підстав своїх позовних вимог надав докази.

Від відповідача надійшов відзив у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Підстваною для відмови відповідач зазначив не надання позивачем документів, які б підтверджували його постійне проживання в смт. Поліське у термін визначений законодавством, а саме: з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, тобто з 26.04.1986 по 30.12.1989 року.

27.02.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач підтримав свої позовні вимоги.

Процесуальні дії здійснювані судом щодо позовної заяви.

30.12.2022 року було відкрито спрощене провадження у справі без проведення судового засідання.

20.01.2023 року судом виявлено, що відсутня квитанція, яка підтверджує сплату судового збору.

21.02.2023 року від позивача надійшла заява про усунння недоліків.

Дослідивши обставини справи судом було встановлено наступне.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 р. № 106 якою затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, згідно з додатком № 1, смт. Поліське, Поліського району Київської області відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Позивач народився в смт. Поліське, Поліського району Київської області 14.11.1969 року, що підтверджується свідотством про народження НОМЕР_1 . У 1984 році закінчив 8 класів в Поліській школі, що підтверджується свідотством про восьмирічну освіту № 452606. З 1984 01.09.1984 року по 16.07.1987 року навчався в середньому професійно-технічному училищі № 10 за професією: "електромонтер сільської електрифікації та зв`язку", - підтверджується дипломом № 2422522. В 1990, 1994 р. р. працював електромонтером, що підтвердужується трудовою книжкою НОМЕР_2 та довідкою відповідно до якої причиною звільнення є переселення в іншу місцевість з територірії, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС.

Правова позиція суду.

Основним правовим актом, що регулює дані правовідносини є Закон України № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон № 796-ХІІ).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону № 796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що для визначення особи як потерпілої від Чорнобильскої катастрофи повинен бути один з факторів:

- проживання на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії;

- проживання за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років.

З наданих позивачем документів вбачається, що на момент аварії він навчався у Поліському середньому професійно-технічному училищі № 10. Також проживання позивача в зазначеній зоні в період з 1990-1994 р. р. підтвердужуються трудовою книжкою НОМЕР_2 та довідкою відповідно до якої причиною звільнення є переселення в іншу місцевість з територірії, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС.

Таким чином, суд вважає, що відповідно до законодавства у позивача є підтстави вважатися особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд не приймає доводи відповідача про не надання позивачем документів, які б підтверджували його постійне проживання в смт Поліське з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, рішення (дії) суб`єктів владних повноважень повинні бути прийняті (вчинені):

- обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

- з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

При прийнятті рішення відповідачем не було враховано вказані вимоги та не надано можливості надати документи, що підтверджували б постійне місцепроживання позивача в смт. Поліське у вказаній періоди.

Також суд зазначає, що в законовдавстві України відсутнє таке поняття як: "Постійне місцепроживання".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати рішення комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи оформленого витягом із протоколу засідання №50-22 від 28.10.2022 року щодо не підтвердження ОСОБА_1 статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 2, - неправомірним, та скасувати його.

3. Стягнути з Київської обласної державної адміністрації на користь позивача, ОСОБА_1 ідент. номер НОМЕР_3 , судові витрати у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок, понесених позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.