Справа № 500/1799/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 500/1799/20 пров. № А/857/15779/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гудима Л.Я.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Петрунів В. І.,

представника відповідача Оленяка В. Я.,

розглянувши у відкритому судовому в режимі відеоконференції засіданні у м. Львові апеляційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, ОСОБА_1 на додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року (прийняте в порядку письмового провадження у м. Тернополі суддею Дерех Н. В.) в адміністративній справі № 500/1799/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 в адміністративній справі № 500/1799/20 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року у справі № 500/1799/20 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 30.06.2022 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року скасовано та направлено справу № 500/1799/20 на новий розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.09.2022 адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 18.06.2020 №374-к Про звільнення ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору запобігання та протидії корупції Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, стягнено з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 278 888 грн 00 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 19.06.2020 по 23.09.2022, провівши необхідні відрахування.

Представник позивача подав до суду письмове клопотання та просив стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 27 000,00 грн, а саме: 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені позивачем при первісному розгляді справи № 500/1799/20 Тернопільський окружним адміністративним судом; 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені позивачем при первісному розгляді Восьмим апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 у справі № 500/1799/20; 12000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені позивачем при новому розгляді справи № 500/1799/20 Тернопільським окружним адміністративним судом.

Вказав, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27 000,00 грн, що підтверджується: документами, які додані до клопотання представника позивача від 28.12.2020; документами, які додані до клопотання представника позивача від 21.05.2021; договором про надання правничої (правової) допомоги № 01/2022-07-19 від 19.07.2022; актом від 27.09.2022 про надання правничої (правової) допомоги згідно з договором про надання правничої (правової) допомоги № 01/2022-07-19 від 19.07.2012, випискою по рахунку за 19.07.2022. Представник позивача вважав, що такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим та співмірним із нормами частини п`ятої ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додатковим рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року заяву задоволено частково та стягнуто на користь ОСОБА_1 з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області за рахунок його бюджетних асигнувань 5000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із цим додатковим рішенням, його оскаржило Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, вважаючи, що таке є незаконним та прийняте з порушенням норм процесуального права, а тому просило скасувати оскаржуване додаткове рішення і ухвалити нове, яким відмовити у стягненні витрат на правову допомогу у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що витрати на правничу допомогу є безпідставно завищеними, необґрунтованими, не підтверджені належними доказами, не відповідають принципам розумності та є неспівмірними зі складністю справи і обсягом виконаних робіт.

Також додаткове рішення оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви є незаконним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню. Тому просить додаткове рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви скасувати і прийняти в цій частині нове додаткове рішення, яким заяву задовольнити. Зазначає, що відшкодуванню підлягають усі понесені витрати при розгляді справи.

У судовому засіданні представник відповідача просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області задовольнити.

Представник позивача в режимі відеоконференції з власних технічних засобів не зміг зайти в систему відеоконферензв`язку під час розгляду цієї справи; додаткових клопотань та заяв не подавав, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 195 КАС України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області необхідно залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - частково задовольнити з таких підстав.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

А відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 суд висловив правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.12.2018 по справі № 826/856/18.

На підтвердження понесених витрат позивач надав суду договір про надання правничої (правової) допомоги № 01/2022-07-19 від 19.07.2022; акт від 27.09.2022 про надання правничої (правової) допомоги згідно з договором про надання правничої (правової) допомоги № 01/2022-07-19 від 19.07.2012, виписку по рахунку за 19.07.2022.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що відповідач був повідомлений про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення і подавав заперечення щодо відшкодування витрат.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд першої інстанції вважав, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх обсягом, а тому суд вважав, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку має бути відшкодований у розмірі 5000 грн.

При цьому у стягненні судових витрат, які понесені при первинному розгляді справи судом відмовлено.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України установлено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Правила розподілу судових витрат визначено статтею 139 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналізуючи наведене колегія суддів зазначає, що при ухваленні судового рішення про задоволення позову у справі, яка була надіслана Верховним Судом на новий розгляд, судом першої інстанції вирішується питання відшкодування всіх судових витрат понесених позивачем при розгляді його справи у всіх судових інстанціях.

Тому судом першої інстанції помилково відмовлено у вирішенні питання відшкодування судових витрат, які були ним понесені при первинному розгляді справи.

Разом з тим, враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного вважає завищеним заявлений до відшкодування розмір правової допомоги, оскільки потрачений час та розмір витрат у сумі 27 000,00 грн не є співмірними з огляду на незначну складність цієї справи.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного дійшла висновку про необхідність відшкодування судових витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що з метою відшкодування належного розміру витрат на професійну правничу допомогу, необхідно скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким заяву про відшкодування понесених судових витрат задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року в адміністративній справі № 500/1799/20 скасувати та прийняти нове додаткове рішення, яким клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. М. Лисенка, 20А, м. Тернопіль, 46002 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 код РНОКПП НОМЕР_1 ) 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти клопотання - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Л. Я. Гудим
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 27 лютого 2023 року.