Справа № 540/4513/21
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 р.м.ОдесаСправа № 540/4513/21
Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення щодо припинення громадянства,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (далі ДМС), у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ДМС від 14.01.2019 року щодо припинення громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позову зазначено, що 04.08.2021 року він звернувся до Бериславського районного відділу ДМС за оформленням паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Однак, посадовими особами ДМС йому було вручено довідку про вилучення паспорта громадянина України, вилучено паспорт та вручено довідку №11/19 про припинення громадянства України, відповідно до якої згідно рішення УДМС від 14.01.2019 року оформлено припинення громадянства України.

ОСОБА_1 зазначено, що він, як громадянин України, зареєстрований як фізична особа-підприємець, є платником єдиного податку, в 2004 році та 2005 році отримав диплом спеціаліста та диплом доктора філософії відповідно, в 2010 році - державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на підставі рішення Жуківцівської сільської ради. 11.04.2013 року він, як громадянин України, уклав шлюб, у 2014 та 2016 роках у нього народилось двоє дітей, які є громадянами України.

Станом на 24.08.1991 рроку він постійно проживав на території України за адресою: АДРЕСА_1 , де був офіційно зареєстрований з червня 2009 року по сьогоднішній день.

Позивач зазначав, що позбавлення його громадянства України має наслідком повну зміну способу життя його та його родини, призводить до необхідно виїзду з України, що істотно порушує його зв`язок з родиною.

Вважає, що жодних підстав, які б давали можливість скасувати прийняте рішення про оформлення набуття громадянства України, немає, тому просить суд позов задовольнити.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , уродженець Республіки Вірменія, з 30.06.2009 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

02.12.2008 року ОСОБА_1 звернувся до ВГІРФО УМВС України в Херсонській області з заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, до якої були надано: копію паспорта громадянина Республіки Вірменія № НОМЕР_1 від 06.06.2001, орган видачі 016 Вірменія; рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 25.09.2008 року у справі №2-0-163/2008 про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року.

22.12.2008 року УМВС України в Херсонській області прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 на підставі рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 25.09.2008 року у справі №2-о-163/2008 про встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року.

17.04.2009 року Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області позивач був документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .

У 2018 році в ході службової перевірки законності набуття громадянства України за територіальним походженням відносно позивача, ДМС направлено запит до Бериславського районного суду Херсонської області щодо надання по справі №2-о-163/2008 належним чином завірені рішення суду про встановлення юридичного факту постійного проживання.

12.11.2018 року ДМС отримало копію рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28.03.2011 року у справі №22ц-1650/2011, яким рішення Бериславського районного суду Херсонської області скасовано та ухвалено нове про відмову ОСОБА_1 в задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року.

14.01.2019 року ДМС прийнято рішення про скасування рішення УМВС України в Херсонській області від 22.12.2008 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 на підставі рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28.03.2011 року у справі № 22ц-1650/11.

04.08.2021 року позивач звернувся до Бериславського районного відділу ДМС України в Херсонській області за оформленням паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Однак, посадовими особами ДМС позивачу було вручено довідку про вилучення паспорта громадянина України та вручено довідку №11/19 про припинення громадянства України, відповідно до якої ОСОБА_1 згідно рішення ДМС від 14.01.2019 оформлено припинення громадянства України, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в даному конкретному випадку відповідач стверджував, що підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України згідно ст.21 Закону №2235-ІІІ є рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28.03.2011 року по справі №22ц-1650/2011р. Доповнюючи наведену підставу, відповідач у відзиві зазначав, що факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України не знайшов свого підтвердження.

Суд зазначив, що наведені відповідачем підстави є неспроможними, оскільки рішення суду не віднесено до переліку підстав, існування яких має наслідком скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

З аналізу ж змісту рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28.03.2011 року по справі №22ц-1650/2011р. судом встановлено, що рішення суду першої інстанції про встановлення факту постійного проживання на території України скасовано не з підстав того, що твердження ОСОБА_1 про його проживання на території України станом на 24.08.1991 року спростовані або неправдиві, а внаслідок того, що сам позов ОСОБА_1 визнано передчасним. Підставою для такого висновку суду стало те, що заявник не надав суду належних доказів про те, що він звернувся до органів МВС за місцем проживання з відповідною заявою - зобов`язання про припинення громадянства Вірменії. Суд першої інстанції наведену обставину не досліджував, а тому його висновки про факт проживання на території України у зазначений заявником період часу має для ОСОБА_1 юридичне значення і про те, що цей факт підлягає встановленню судом визнано передчасними.

Отже, рішенням суду, на яке посилається відповідач, не встановлено ані обману з боку позивача, ані подання ним неправдивих відомостей чи фальшивих документів. Також рішення не встановлює обставин щодо приховування позивачем будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Фактично, рішення суду першої інстанції скасовано з формальних підстав без оцінки доводів сторін щодо обставин проживання позивача на території України.

Також, стверджуючи про те, що факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України не знайшов свого підтвердження, відповідач не зазначає якими засобами доказування це підтверджено.

З наданих же до суду документів вбачається, що дій зі встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України відповідач не вживав, а відповідний висновок сформовано лише на підставі скасування рішення суду про встановленя такого факту.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції зазначив, що скасування рішення суду, яке надано позивачем з метою набуття громадянства, тим більше з формальних підстав, не є підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України передбаченою ст. 21 Закону №2235-ІІІ.

Факту ж обману з боку позивача, подання ним неправдивих відомостей чи фальшивих документів, приховування позивачем будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, відповідачем не встановлено.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що ЄСПЛ визнає, що держави мають право контролювати в`їзд і проживання іноземних громадян відповідно до встановленої практики міжнародного права та власних договірних зобов`язань. Із цією метою держави мають повноваження депортувати іноземців, засуджених за кримінальні правопорушення (рішення у справі "Амроллах проти Данії").

Органи чи суди, уповноважені приймати рішення про вислання, мають зважати на всі інтереси, що зачіпаються у справі. Вони повинні знайти справедливу рівновагу між запобіганням злочинам і заворушенням та повагою до сімейного життя особи, яка може бути вислана з країни (рішення у справі "Бултіф проти Швейцарії").

Європейський суд нагадує 2 принципи, які можуть бути враховані в критеріях, що були визначені в рішенні у справі "Бултіф проти Швейцарії":

- найкращі інтереси для добробуту дітей;

- міцність соціальних, культурних і родинних зв`язків у сім`ї в країні перебування та в країні приїзду.

Водночас, в даному випадку відповідач, приймаючи рішення про припинення громдаянства позивача, мав би також виходити з правових та фактичних наслідків такої дії, а тому був повинен обґрунтувати суттєву суспільну необхідність прийняття такого рішення та врахувати право позивача на сім`ю, інтереси для добробуту дітей позивача та міцність соціальних, культурних і родинних зв`язків у сім`ї позивача.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції помилковими і такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Законом України «Про громадянство України» (далі Закон) визначено правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Положеннями статті 3 Закону передбачено, що громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Документои, що підтверджує громадянство України є, зокрема, паспорт громадянина України.

Відповідно до статті 6 Закону громадянство України набувається:

1) за народженням;

2) за територіальним походженням;

3) внаслідок прийняття до громадянства;

4) внаслідок поновлення у громадянстві;

5) внаслідок усиновлення;

6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя;

7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;

8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;

9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;

10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Згідно до ч.1 ст.8 Закону особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" (1543-12), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Згідно ст.21 Закону рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Так, перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (далі Порядок № 215).

Зі змісту п.88 Порядку №215 вбачається, що для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Пунктами 96-97 Порядку №215 передбачено, що 96. Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.

Рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2008 року ОСОБА_1 звернувся до ВГІРФО УМВС України в Херсонській області з заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, до якої були надано, зокрема, рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 25.09.2008 року у справі №2-0-163/2008 про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року.

22.12.2008 року УМВС України в Херсонській області прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 на підставі вказаного рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 25.09.2008 року у справі №2-о-163/2008.

17.04.2009 року Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області позивач був документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .

Водночас, рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 28.03.2011 року у справі № 22ц-1650/2011, рішення Бериславського районного суду Херсонської області було скасовано та ухвалено нове, про відмову ОСОБА_1 в задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року.

14.01.2019 року ДМС прийнято рішення про скасування рішення УМВС України в Херсонській області від 22.12.2008 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 , на підставі рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28.03.2011 року у справі № 22ц-1650/11.

Отже, враховуючи, що позивач набув громадянство України на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано як безпідставне, колегія суддів приходить до висновку про правомірність рішення відповідача щодо скасування рішення УМВС України в Херсонській області від 22.12.2008 року про оформлення набуття позивачем громадянства України, оскільки відсутні первинні правові підстави, які надавали позивачу право на набуття громадянства за територіальним походженням.

Наведені висновки також узгоджуються з позицією Верховного Суду, зазначеній в постанові від 25.06.2019 року по справі №820/7130/16, в якій вказано про наявність законних підстав передбачених ст.21 Закону для скасування рішення про оформлення громадянства у зв`язку з тим, що на підтвердження факту проживання на території Країни було надано судове рішення, яке в подальшому скасовано судом апеляційної інстанції.

Крім того, як вже зазначалось, зі змісту ст.21 Закону вбачається, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону внаслідок приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

З наведеного вбачається, що в разі приховування особою, яка набуває громадянства України будь-якого суттєвого факту про події та/або обставини, що мали місце до та/або під час набуття громадянства і за наявності вказаних події та/або обставини особа не може набути громадянство України, рішення про оформлення набуття громадянства України повинно бути скасовано.

Так, рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 25.09.2008 у справі №2-0-163/2008 було встановлено юридичний факт постійного проживання позивача на території України до 24.08.1991 року.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що мотивуючи вказане рішення, судом не було встановлено та зазначено саме факт постійного проживання позивача на території України до 24.08.1991 року.

При цьому, приймаючи рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28.03.2011 року у справі № 22ц-1650/2011, яким рішення Бериславського районного суду Херсонської області було скасовано та відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року, суд апеляційної інстанції, на ряду з іншим, зазначив, що: «Заявником 06 червня 2006 року отримано національний паспорт Республіки Вірменія, у якому визначено його громадянство вказаної республіки, що саме по собі виключає намір заявника на постійне проживання на території України у 1991 році з метою набуття її громадянства».

З наведеного вбачається встановлення судовим рішенням, яке набрало законної сили, відсутність (не доведеність) факту постійного проживання на території України в 1991 році з метою набуття громадянства України, що свідчить про наявність підстав для скасування рішення про оформлення громадянства України на підставі ст.21 Закону.

Крім того, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції з приводу того, що ЄСПЛ визнає, що держави мають право контролювати в`їзд і проживання іноземних громадян відповідно до встановленої практики міжнародного права та власних договірних зобов`язань. Із цією метою держави мають повноваження депортувати іноземців, засуджених за кримінальні правопорушення (рішення у справі "Амроллах проти Данії").

Органи чи суди, уповноважені приймати рішення про вислання, мають зважати на всі інтереси, що зачіпаються у справі. Вони повинні знайти справедливу рівновагу між запобіганням злочинам і заворушенням та повагою до сімейного життя особи, яка може бути вислана з країни (рішення у справі "Бултіф проти Швейцарії").

Водночас, в даному випадку (на думку суду першої інстанції) відповідач, приймаючи рішення про припинення громдаянства позивача, мав би також виходити з правових та фактичних наслідків такої дії, а тому був повинен обґрунтувати суттєву суспільну необхідність прийняття такого рішення та врахувати право позивача на сім`ю, інтереси для добробуту дітей позивача та міцність соціальних, культурних і родинних зв`язків у сім`ї позивача.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Вищенаведені висновки (суду апеляційної інстанції) узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, в якій зазначено, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

«Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden). Європейський суд з прав людини у рішеннях у справах «Стретч проти Сполученого Королівства» та «Ісмаїлов проти Російської Федерації» наголошує на одному з обов`язкових критеріїв правомірності втручання у право мирного володіння майном - його «пропорційності», «справедливій рівновазі» між суспільним та приватним інтересами.

На думку суду, рішення ДМС від 14.01.2019 року щодо припинення громадянства України ОСОБА_1 прийнято з дотриманням принципу «обґрунтованої пропорційності».

Суд зазначає, що припинення громадянства України позивача не є безумовною підставою для легального скасування права позивача на сім`ю, інтереси для добробуту дітей та міцність соціальних, культурних і родинних зв`язків у сім`ї позивача. Припинення громадянства України позивача не свідчить про наявність підстав для видворення позивача за межі України, і тим більше, не позбавляє позивача права як на набуття громадянства України, так і на постійне проживання в Україні згідно діючого законодавства Україним та з дотриманням належної процедури.

Суд наголошує, що отримання особою відповідного бажаного статусу всупереч діючого законодавства не може мати наслідком для вказаної особи отримання позитивного легального блага.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення УМВС України в Херсонській області від 22.12.2008 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 , що свідчить про те, що досліджувані позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення щодо припинення громадянства є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області - задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення щодо припинення громадянства - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.