Справа № 420/2659/23
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2659/23
УХВАЛА
27 лютого 2023 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним акту службового розслідування, скасування акту та наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними матеріали і акт службового розслідування від 22 листопада 2022 року, проведеного військовою частиною НОМЕР_1 ;
- скасувати акт службового розслідування і наказ про притягнення позивача до дисциплінарної і матеріальної відповідальності, за результатами службового розслідування, проведеного 22 листопада 2022 року;
???- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код НОМЕР_2 ) повернути позивачу стягнуті з нього кошти за відшкодування завданої ним шкоди, виявлені за результатами службового розслідування 22 листопада 2022 року.
Ухвалою суду від 14.02.2023 року адміністративний позов позивача був залишений руху з встановленням 10-денний строку для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.
В ухвалі про залишення адміністративного позову без руху було зазначено про необхідність надання позивачем до суду належними чином оформленого адміністративного позову з коректним викладенням позовних вимог відповідно до процесуальних положень КАС України; заяви, передбаченої ч.1 ст.123 КАС України, про поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду у справі №420/2659/23; доказів порушення його прав та інтересів.
На виконання ухвали суду позивачем 22.02.2023 року (під час перебування головуючого судді у справі на навчанні) була подана заява про усунення недоліків адміністративного позову, в якій позовні вимоги були викладені у наступні редакції:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частиною НОМЕР_1 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної і матеріальної відповідальності від 22.11.2022 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повернути позивачу стягнуті з нього кошти з 22.11.2022 року за відшкодування завданої ним шкоди.
При цьому у заяві позивачем вказано, що про порушення своїх прав він дізнався ще на початку грудня 2022 року, коли отримав своє грошове забезпечення без 20% і отримав інформацію про наявність стягнення відносного нього. При цьому позивач вказує, що його не ознайомили з матеріалами службового розслідування.
Також позивач вважає, що даний адміністративний спір не є спором з приводу проходження публічної служби, а отже строк звернення до суду становить 6 місяців.
Крім того, позивачем заявлено клопотання про витребування матеріалів службового розслідування у відповідача.
З даного приводу суд зауважує наступне.
Відповідно до п.8 ч.5 ст. 160 КАС України позивачем в позовній заяві повинен бути зазначений перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).
Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч. 4 ст. 161 КАС України).
Згідно ст.77 КАС України суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається з матеріалів адміністративного позову позивач оскаржує матеріали і акт службового розслідування від 22 листопада 2022 року, наказ про притягнення його до дисциплінарної і матеріальної відповідальності, а також утримання з нього військовою частиною НОМЕР_1 (код НОМЕР_2 ) коштів за відшкодування шкоди.
Водночас позивачем до суду не було надано жодного доказу порушення його прав зазначеним зазначеним суб`єктом владних повноважень. Причин неможливості надання таких доказів ОСОБА_1 у адміністративному позові не зазначає.
Разом з тим позивач у адміністративному позові заявляв клопотання про витребування з Військової частини НОМЕР_1 відповідних документів.
Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах 2 та 3 статті 79 цього Кодексу.
У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:
1) який доказ витребовується;
2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;
3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;
4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Надавши до суду клопотання про витребування доказів по справі, позивач жодним чином його не обґрунтував та не вмотивував, не зазначив та не надав доказів вжиття заходів для самостійного отримання необхідних документів, які він просить суд витребувати з відповідача, та (або) причини неможливості самостійного їх отримання, а тому на думку суду таке клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Більш того, позивач навіть не надав доказів проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 .
За таких обставин позивачу було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів.
Згідно із частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Приписами ч. 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, військова служба.
Як вбачається зі змісту адміністративного позову, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частиною НОМЕР_1 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної і матеріальної відповідальності від 22.11.2022 року.
Водночас до суду позивач звернувся лише 08.02.2023 року.
У заяві про усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 вказує, що про порушення своїх прав він дізнався ще на початку грудня 2022 року, коли отримав своє грошове забезпечення без 20% і отримав інформацію про наявність стягнення відносного нього. При цьому позивач вказує, що його не ознайомили з матеріалами службового розслідування.
З даного приводу суд зауважує наступне.
Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.
Суд зауважує, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення власних прав через байдужість до їх реалізації або небажання дізнатися про їх порушення не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Але зазначені обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами того, що особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
При цьому поважні причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо об`єктивно йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив через можливі власні недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до свого права на звернення до суду.
Зазначена позиція суду також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права та свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").
Крім того, кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.
У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Суд зауважує, що неознайомлення позивача з матеріалами службового розслідування не свідчить про те, що позивач не знав про порушення його прав та інтересів та був позбавлений можливість на звернення до суду у строк, встановлений КАС України.
При цьому суд критично ставиться до посилання позивача, що даний адміністративний спір не є спором з приводу проходження публічної служби, а отже строк звернення до суду становить 6 місяців, а не один, оскільки такі посилання ґрунтуються на помилковому тлумаченні чинного процесуального законодавства.
Будь-яких інших причин пропуску строку звернення до суду та доказів в обґрунтування їх поважності позивачем до позовної заяви та до заяви про усунення недоліків не надано, а судом з матеріалів адміністративного позову не вбачається.
З огляду на зазначене клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі №420/2659/23 є, на думку суду, необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Суд також зазначає, що позивачем не було усунуто інших недоліків адміністративного позову, зазначених в ухвалі суду від 14.02.2023 року.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що позивачем у встановлений чинним законодавством термін не було усунуто недоліків адміністративного позову, визначених судом, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу та додані до неї матеріали.
На підставі викладеного, керуючись приписами ст.ст. 5-11, 121-123, 169, 171, 241, 243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд -
Відмовити позивачу у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду в адміністративній справі №420/2659/23.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним акту службового розслідування, скасування акту та наказу, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Білостоцький О.В.