Справа № 420/8834/22
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/8834/22
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Домусчі С. Д., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, про стягнення матеріальної, а також моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2022 року ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Пенсійного фонду України (далі ПФУ), в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправною бездіяльність, яка пов`язана з нерозглядом по суті його заяви від 24.11.2021 та скарги від 14.12.2021 та яка визвала психотравмувальну ситуацію та спричинила глибокі моральні страждання

Також позивач просив суд зобов`язати ПФУ вчинити певні дії щодо розгляду по суті його заяви від 24.11.2021 та скарги від 14.12.2021, відповідно до вимог статей 7, 15, 16, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» від 01.10.1996 №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР), а саме:

- призначити та провести службове розслідування, за результатами якого, встановити та притягти до відповідальності посадових осіб Головного управління ПФУ в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеський області) за протиправні дії щодо тривалого неперерахунку та несплати в повному обсязі пенсії по інвалідності, право на яку встановлено в судових рішеннях від 20.08.2020 та від 10.11.2020 у справі № 2а/1570/8165/2011;

- призначити та провести службове розслідування, за результатами якого, встановити та притягти до відповідальності посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області за протиправне надання неправдивої інформації в листі, за вихідним № 18293/03 від 02.11.2018, до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області щодо відсутності боргу компенсаційних виплат несвоєчасно одержаних позивачем сум пенсії.

Наведене, як зазначає позивач, ускладнило виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018 в адміністративній справі № 501/2380/17 та унеможливило виплату суми компенсації втрати частини його доходів, станом на 01.06.2017 в сумі 17 138,13 грн.

Позовною вимогою ОСОБА_1 є також обов`язок ПФУ встановити та усунути причини, за яких, впродовж тривалого часу, протиправно не виконується постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018 в адміністративній справі № 501/2380/17, в частині сплати суми компенсації втрати частини його доходів, станом на 01.06.2017 (в сумі 17 138,13 грн, що встановлено судом у справі № 501/3633/19)

Окрім того, ОСОБА_1 вимагає призначити та провести службове розслідування, за результатами якого, встановити та притягти до відповідальності посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області за протиправні дії щодо зменшення, при проведенні, 13.04.2018, перерахунку його пенсії по інвалідності максимальним розміром, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 з 01.01.2016. Позивач указує, що такі протиправні дії встановлені судовими рішеннями у справі № 420/14939/20, а також наполягає на тому, що такі протиправні дії порушили його право на мирне володіння своїм майном (грошовими коштами), захист якого гарантовано вимогами статті 1 Першого Протоколу до міжнародної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

До складу вимог позивача також входить обов`язок ПФУ повідомити кого конкретно, з посадовців ГУ ПФУ в Одеській області, та до якої відповідальності, притягнуто.

Насамкінець, позивач ставить питання про стягнення з ПФУ 10 000 грн моральної шкоди та відшкодування матеріальних збитків у вигляді витрат на придбання ліків та лікування у сумі 7 401,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.11.2021, відповідно до Закону №393/96-ВР, звернувся до голови правління ПФУ із заявою, в якій просив повідомити про розмір його пенсії по інвалідності, про розрахунок боргу та сум компенсації, про виплату перерахованої пенсії, відповідно до судових рішень у справі № 420/14939/20. Також у своєму зверненні, як указував ОСОБА_1 , він просив призначити та провести службове розслідування, за результатами якого, встановити та притягнути до відповідальності посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області, які протиправно зменшили розмір його пенсії по інвалідності та надали неправдиву інформацію до виконавчої служби, чим завдали значної шкоди.

До того ж, як зазначає ОСОБА_1 , 14.12.2021 він направив на адресу голови Правління ПФУ скаргу на протиправні дії його підлеглих та вимагав повідомити про вжиті заходи реагування щодо порушень ними вимог пенсійного законодавства, відповідно до окремої ухвали Одеського окружного адміністративного суду у справі № 2а/1570/8165/2011 від 20.08.2020, повідомити про результати службового розслідування, якщо таке проводилось, повідомити про притягнення до відповідальності посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області, які тривалий час не перераховували та не сплачували пенсію по інвалідності у повному обсязі, що встановлено судовими рішеннями від 20.08.2020 у та від 10.11.2020 у справі № 2а/1570/8165/2011.

Окрім цього, за поясненнями позивача, він вимагав повідомити про результати службового розслідування щодо посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області, які протиправно обмежили розмір його пенсії по інвалідності максимальним розміром при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2016 року, що встановлено судовим рішенням у справі № 420/14939/20.

На думку ОСОБА_1 , отримана, на його звернення, від ПФУ відповідь від 11.01.2022 не є об`єктивною, відповідач не перевірив викладені у зверненнях факти, не прийняв рішення відповідно до чинного законодавства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні), в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ПФУ розглянуло звернення ОСОБА_1 в порядку та у строк, передбачений Законом №393/96-ВР, повідомило його про виконання судових рішень, про виплату коштів, нарахованих на виконання судових рішень, а також про порядок виплати йому існуючої заборгованості.

Ураховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про відсутність фактів, підтверджуючих порушення ПФУ вимог Закону №393/96-ВР, а відтак і відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної та матеріальної шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року та прийняти нове - про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив про помилковість висновку суду першої інстанції, що обґрунтування його позову, про неналежний розгляд його звернення, фактично зводиться до незгоди з діями ПФУ щодо проведення перерахунку та виплати йому пенсії протягом тривалого періоду часу, в тому числі на виконання судових рішень.

Скаржник заявляє, що в заявленому позові, зокрема, ставилося питання про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, зокрема, щодо призначення та проведення службового розслідування, за результатами якого, притягти до відповідальності посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області за протиправні дії щодо тривалого неперерахунку та невиплати, в повному обсязі, пенсії по інвалідності.

Також скаржник не погоджується з доводами суду першої інстанції, що незгода заявника з відповіддю ПФУ не свідчить про порушення, останнім, вимог Закону №393/96-ВР, адже у відповіді відсутня інформація стосовно його вимог провести службове розслідування та притягнути до відповідальності посадових осіб пенсійного органу.

Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 статті 311 КАС України справа розглядається без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

24.11.2021 ОСОБА_1 направив на ім`я голови правління ПФУ заяву, в якій просив особисто розглянути його заяву та надати письмову відповідь, у встановлений Законом №393/96-ВР строк, щодо виконання судових рішень від 31.03.2021 та від 17.11.2021у справі №420/14939/20, де визнано противоправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо обмеження його пенсії максимальним розміром при проведенні перерахунку пенсії 13.04.2018, відповідно до Постанови №103 з 01.01.2016, а також зобов`язано здійснити виплату перерахованої пенсії з 01.01.2016, у розмірі 16 216,58 грн без застосування обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

ОСОБА_1 просив:

- повідомити про розмір його пенсії по інвалідності, який виплачувався, станом на 31.12.2015;

- повідомити про розмір його пенсії по інвалідності станом на 01.01.2016 та, з урахуванням підвищень, станом на 01.12.2021;

- здійснити певні дії щодо розрахунку правдивого розміру боргу, що склався в результаті невиплати пенсії у повному обсязі за період з 01.01.2016 по 01.12.2021, з урахуванням раніше виплачених сум та забезпечити сплату суми боргу у повному обсязі;

- відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001здійснити дії щодо розрахунку правдивої суми компенсації втрати частини доходів, в зв`язку з невиплатою пенсії у повному обсязі, за період з 01.01.2016 по 01.12.2021 та сплатити суму компенсації у повному обсязі;

- повідомити про суму компенсації втрати частини доходів, в зв`язку з невиплатою пенсії у повному обсязі, за період з 01.01.2016 по 01.12.2021;

- призначити та провести службове розслідування, за результатами якого, встановити посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області, які здійснили протиправні дії і протиправно скоротили пенсію по інвалідності, чим завдали значної шкоди та притягти їх до відповідальності;

призначити та провести службове розслідування, за результатами якого, притягти до відповідальності заступника начальника ГУ ПФУ в Одеській області який, в листі за вихідним № 18293/03 від 02.11.2018, надав на адресу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України неправдиву інформацію щодо відсутності боргу компенсаційних виплат, щодо виконання судового рішення від 02.03.2020 у справі № 501/3633/19.

14.12.2021 ОСОБА_1 направив на ім`я голови правління ПФУ скаргу на протиправні дії посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області, якій просив:

1) особисто розглянути скаргу та надати письмову відповідь, у встановлений Законом №393/96-ВР строк;

2) повідомити про вжиті заходи реагування щодо виявлених порушень вимог пенсійного законодавства в діях посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області, відповідно до вимог окремої ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 у справі №2а/1570/8165/201;

3) надати відповідь чи повідомлялось ГУ ПФУ в Одеській області, з боку ПФУ, про необхідність вжиття заходів реагування на виявлені порушення вимог пенсійного законодавства, що встановлено судовими рішеннями у справі № 2а/1570/8165/2011 від 20.08.2020 від 10.11.2020;

4) повідомити про результати службового розслідування, якщо таке проводилось, та про притягнення до відповідальності за протиправні дії посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області щодо тривалого неперерахунку та несплати пенсії в повному обсязі, які були встановлені у судових рішеннях у справі № 2а/1570/8365/2011 від 20.08.2020 та від 10.11.2020 року;

5) повідомити про результати службового розслідування щодо протиправних дії посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області, які обмежили його пенсію максимальним розміром при проведенні перерахунку пенсії 13.04.2018, згідно з Постановою №103 з 01.01.2016, що встановлено судовими рішеннями у справі № 420/14939/20;

6) повідомити кого конкретно, з посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області, та до якої відповідальності, притягнуто.

Листом від 24.12.2021 ПФУ повідомив ОСОБА_1 , що термін розгляду звернення від 24.11.2021 року продовжено на 15 днів.

Листом від 11.01.2022 ПФУ надав відповідь на заяву ОСОБА_1 від 24.11.2021 та скаргу від 14.12.2021, такого змісту.

Зокрема, ПФУ зазначило про надходження до ГУ ПФУ в Одеській області 30.09.2011 подання Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Одеській області від 28.04.2011 № 1054 (2263) та від 29.09.2011 № 14/1029 про проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії у зв`язку з повторним звільненням з органів внутрішніх справ.

До вказаного подання була додана довідка про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії, за нормами, чинними на 01.01.2008.

Перерахунок пенсії було проведено з урахуванням норм статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Розмір пенсійної виплати станом на 01.11.2011 становив 6 971,57 грн.

Доплату пенсії за період з 01.10.2010 по 31.10.2011 в сумі 47 966,23 грн. виплачено у листопаді 2011 року.

Далі, у відповіді вказано про виконання судових рішень у справі №2а/1570/8165/2011 про перерахунок та виплату пенсії з 13.08.2008 відповідно до подання Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Одеській області від 29.09.2011 №14/1029, з урахуванням процентної надбавки за вислугу років у календарному обчисленні (21 рік 4 місяці 28 днів), у пільговому обчисленні - 29 років 8 місяців 23 дні.

Зазначено, що відповідний перерахунок проведено, а доплату за період з 13.08.2008 по 30.09.2010 в сумі 2 357,92 грн. виплачено у вересні 2016 року.

Також у відповіді згадується про постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018 у справі № 501/2380/17, за якою стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області компенсацію втрати частини доходів станом на 01.02.2016 та про повідомлення ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області про перерахування коштів на підставі виконавчого листа Іллічівського міського суду Одеської області від 09.10.2018 у справі №501/2380/17 у грудні 2019 року.

Крім того, ПФУ зазначає про постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018 у справі № 501/2380/17, за якою зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області вчинити дії щодо розрахунку суми компенсації втрати частини доходів станом на наступний час, тобто станом на червень 2017 року.

ГУ ПФУ в Одеській області було здійснено відповідний розрахунок, згідно з яким сума компенсації становить 0,00 грн.

До того ж, ПФУ у відповіді покликається на окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 у справі №501/3633/19 (далі - ухвала від 02.03.2020) про обов`язок ГУ ПФУ в Одеській області виконати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018 у справі № 501/2380/17 та виплатити суму компенсації втрати частини доходів станом на 01.06.2017 у розмірі 17 138,13 грн.

Є посилання у спірній відповіді також на виконання ГУ ПФУ в Одеський області рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі № 420/14939/20 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016, про встановлення її розміру в сумі -16 216,58 грн (без обмеження) та про нарахування доплати за період з 01.01.2016 по 30.11.2019.

З 01.12.2019 розмір пенсії перевищив розмір пенсії, визначений на виконання рішення суду від 31.03.2021, та становив 16290,98 грн.

Надалі, ПФУ покликаючись на те, що пенсійне забезпечення військових здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, спираючись на норми Бюджетного кодексу України, на бюджет Пенсійного фонду України на 2021 рік, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 126 зазначило, що погашення заборгованості, обчисленої на виконання ухвали від 02.03.2020 та рішення суду від 31.03.2021, буде здійснено в межах відповідних бюджетних призначень, виділених на цю мету.

Повідомлено в спірній відповіді і про те, що підстави для нарахування компенсації відсутні.

ГУ ПФУ в Одеській області, за дорученням ПФУ листом від 20.01.2022 повідомило ОСОБА_1 про перерахунок пенсії на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі № 420/14939/20 з 01.01.2016 у розмірі 16 216,58 грн без застосування обмеження її максимальним розміром.

Розмір пенсії з 01.01.2016 становив 16 216,58 грн, з 01.12.2021 становить 18409,38 грн.

За період з 01.01.2016 по 30.11.2019 нарахована доплата пенсії в сумі 167 299,26 грн.

Розмір пенсії станом на 01.12.2015 складав 10 740,00 грн.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Спірні правовідносини врегульовані Законом №393/96-ВР, згідно частини 1 статті 1 якого визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно положень статті 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Стаття 4 наведеного Закону встановлює, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Стаття 15 Закону №393/96-ВР встановлює, зокрема, обов`язок органів державної влади, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань) об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Стаття 19 Закону №393/96-ВР унормовує, що, у тому числі, органи державної влади в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Завдання та повноваження ПФУ визначені Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 за № 280 (далі - Положення про ПФУ).

За змістом підпункту 17 пункту 4 вказаного Положення, ПФУ, відповідно до покладених на нього завдань: здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Пенсійного фонду України, його територіальних органів, а також підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Пенсійного фонду України;

Постановою правління Пенсійного фонду України від 12.10.2007 N 18-6 затверджено «Порядок розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення» (далі Порядок), який визначає процедуру подання та розгляду скарг на рішення про призначення, перерахунок, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший, виплаті пенсій, прийняті головними управліннями Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управліннями Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - органи, що призначають пенсії).

Відповідно до пунктів 2 , 3 вказаного Порядку у разі, якщо громадянин вважає, що орган, що призначає пенсію, прийняв рішення, що суперечить законодавству про пенсійне забезпечення або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, громадянин має право оскаржити таке рішення у органі Пенсійного фонду України вищого рівня.

Скарга на рішення органу, що призначає пенсії, подається громадянином особисто або законним представником відповідно до законодавства або представником, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (далі - заявник).

Пункт 9 Порядку зобов`язує орган ПФУ прийняти вмотивоване рішення та надіслати його у термін не більше одного місяця від дня надходження скарги на адресу заявника поштою або надати йому під розписку.

Аналізуючи доводи скаржника, про те, що є помилковим висновок суду першої інстанції про виконання ПФУ свого обов`язку щодо належного та об`єктивного розгляду його звернення, відповідно до Закону №393/96-ВР , колегія суддів установила таке.

Суд першої інстанції, мотивуючи такий свій висновок, зазначив про те, що розгляд звернення та скарги ОСОБА_1 здійснено в межах компетенції ПФУ, в порядку та строк, встановлені Законом №393/96-ВР. На думку суду, у відповіді ПФУ містилася інформація про виконання посадовими особами територіального органу ПФУ судових рішень відповідно до вимог чинного законодавства.

Оцінюючи доводи скаржника про те, що у оскаржуваної відповіді відсутня інформація про призначення та проведення службового розслідування стосовно посадових осіб територіального органу ПФУ, суд першої інстанції заявив, що у суб`єкта владних повноважень були відсутні підстави для його проведення.

Колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції, адже предметом даного позову не є протиправність дій ПФУ щодо непроведення службового розслідування, а відсутність, у відповіді на звернення та скаргу, інформації про розгляд такого питання.

Як вважає суд апеляційної інстанції, Закон №393/96-ВР вимагає від органів державної влади перевіряти викладені у зверненнях факти та надавати на них відповіді.

За таких умов, рішення суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та про обов`язок ПФУ розглянути по суті його заву від 24.11.2021 та скаргу від 14.12.2021, належить скасувати, а позов в цій частині задовольнити.

Належним способом захисту слід обрати обов`язок ПФУ повторно розглянути по суті наведені вище заяви ОСОБА_1 та надати на них відповідь згідно приписів Закону №393/96-ВР.

Стосовно вимог апеляції ОСОБА_1 про стягнення з ПФУ 10 000 грн моральної шкоди, а також про стягнення коштів на придбання ліків та проведення лікування у розмірі 7401,00 грн., колегія суддів зазначає таке.

Згідно статті 1167 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Вирішуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд з`ясовує, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, чи існує причинний зв`язок, чи обґрунтовано грошовий вираз заявленої шкоди та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Ці обставини входять до предмету доказування у справі.

Отже, для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року в справі № 804/2252/14, від 20.02.2018 у справі №818/1394/17.

При цьому, у своїх постановах Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, експертні висновки тощо.

Безспірно, порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають психологічне напруження, розчарування та незручності, негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, вагомості наслідків.

Саме тому, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Проте, матеріалами справи встановлено, що позивачем під час звернення до суду з даним позовом, не розкрито суті негативного впливу протиправної бездіяльності відповідача на його душевний та психічний стан.

Колегія суддів вважає, що позивач не довів обґрунтованість моральної шкоди, оскільки його доводи, що протиправна бездіяльність відповідача викликали у нього негативні переживання та хвилювання не свідчать про наявність підстав для позитивного вирішення питання щодо стягнення моральної шкоди.

Отже, оскільки позивачем не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань, підстави для задоволення вимог в цій частині відсутні.

При цьому, в апеляційній скарзі апелянтом нових доводів щодо обґрунтованості заявлених вимог не зазначено, а наведення норм права та численної судової практики з приводу відшкодування моральної шкоди, на думку суду ніяким чином не свідчить про обґрунтованість або доведеність належними доказами факту завдання моральної шкоди, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги у зазначеній частині.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, в частині відмови ОСОБА_1 у стягненні моральної шкоди та у стягненні коштів на придбання ліків і проведенні лікування, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи пункту 1 частини 1 статті 317 КАС України визначають, що підставами для часткового скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Саме за цією підставою, суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляцію та скасовує судове рішення, в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності ПФУ та про зобов`язання даного органу вчинити певні дії.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції переглянуто рішення суду першої інстанції, що ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року скасувати, в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною, а також про зобов`язання вчинити певні дії та ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України щодо нерозгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 24.11.2021 та скарги від 14.12.2021 та зобов`язати повторно їх розглянути, відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя С. Д. Домусчі

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 28.02.2023.