Справа № 520/12426/22
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
27 лютого 2023 року № 520/12426/22

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В,, розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
установив
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення нарахування та виплати пенсії у разі втрати годувальника з 14 жовтня 2022 року (з дати її призначення) з розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_2 , зазначених в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФХ-101104 від 31.05.2021 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію у разі втрати годувальника з 14 жовтня 2022 року (з дати її призначення) з розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_2 , зазначених в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФХ-101104 від 31.05.2021 року і здійснити виплату перераховані суми пенсії єдиним платежем з урахуванням раніше виплачених сум та компенсації, передбаченої Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за період з 01.04.2019 року по дату фактичної виплати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію у разі втрати годувальника, призначену відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ.
Дослідивши долучені до матеріалів справи документи , суд встановив наступні обставини.
Позивачка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є пенсіонеркою та отримувала пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон- № 1058-IV).
Після смерті чоловіка військового пенсіонера ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер у 16.09.2022 році , позивач звернулася в жовтні 2022 року до ГУ ПФУ у Харківській області органу пенсійного забезпечення військовослужбовців, для оформлення пенсії у разі втрати годувальника згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон 2262-ХІІ).
В результаті з 14.10.2022 року позивачці призначено пенсію у разі втрати годувальника в розмірі 30% від сум грошового забезпечення її померлого чоловіка відповідно до Закону України 2262-ХІІ щомісячно.
Розмір пенсії обчислено з грошового забезпечення померлого чоловіка у сумі 8880,00 грн, в тому числі посадовий оклад 4510,00 грн, оклад за військове звання 1410,0 грн, процентна надбавка за вислугу років 50 % 2960,00 грн. Основний розмір пенсії складає 2664,30 грн та з урахуванням щомісячної доплати 2000 грн на підставі постанови КМУ від 14.07.2021 № 713 розмір пенсії складає 4664,00 грн.
У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначив, що пенсії розрахована з грошового забезпечення померлого чоловіка позивачки визначеного у довідці, яка видана уповноваженим органом на виконання вимог постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
Перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність приписам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
За змістом частини першої статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі - Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною третьою статті 36 Закону №1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
З огляду на положення статті 36 Закону №1058-IV позивач у зв`язку з втратою годувальника виявила намір скористатися своїм правом на перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ) пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.
Згідно ч. 2 ст.30 Закону № 2262-ХІІ незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Приписами п.б ч.1 ст.36 Закону № 2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах: б) сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.
Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 листом від 31.05.2021 року № ФХ101104/3524 направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку № ФХ101104 від 31.05.2021 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 , що враховується для перерахунку пенсії .
Згідно вказаної довідки грошове забезпечення позивача визначено на рівні 17979,50 грн та включає в себе посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку за вислугу років,(50 відсотків, надбавку за особливості проходження служби 65 відсотків, надбавку за службу в умовах режимних обмежень 15 відсотків та премію
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зазначену довідку отримало, проте перерахунок пенсії не здійснило.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 у справі 520/16422/21 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково, в тому числі визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення ОСОБА_2 перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року по довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФХ - 101104 від 31.05.2021 року, що складена на виконання рішення ХОАС від 29.04.2021 року по справі №520/3109/21; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати пенсію ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року виходячи з 77% відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФХ - 101104 від 31.05.2021року і здійснити виплату позивачу з 01 квітня 2019 року виходячи зі 100% підвищення перерахованої суми пенсії, єдиним платежем, з урахуванням компенсації, передбаченої Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.04.2019 року по дату фактичної виплати.
Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що відповідачем вчинена протиправна бездіяльність як зовнішня форма поведінки, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, але фактично не були здійснені, яка полягає у нездійсненні нарахуванні пенсії у разі втрати годувальника з 14.10.2022 з грошового забезпечення померлого чоловіка позивачки, визначеного у довідці ХОТЦКтаСП від 31.05.2021 № ФХ-101104
Керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне відновити порушене відповідачем право позивача на пенсійне забезпечення, в даному випадку належним способом захисту прав позивача є зобов`язання управління перерахувати та виплатит пенсію у разі втрати годувальника з грошового забезпечення померлого чоловіка позивачки, визначеного у довідці ХОТЦКтаСП від 31.05.2021 № ФХ-101104 з 14.10.2022 року.
Стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату суми перерахунку пенсії єдиним платежем, суд зазначає наступне.
Згідно зі ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб № 2262-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2262-ХІІ) нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Таким чином, стаття 55 Закону № 2262-ХІІ передбачає виплату недоплаченої пенсії однією сумою лише в тому разі, якщо пенсія належала пенсіонеру, однак, не була отримана ним вчасно з власної вини.
Між тим, ця норма не містить приписів, які б визначали спосіб дій органу Пенсійного фонду щодо виплати суми пенсії, що утворилася з вини органу Пенсійного фонду, зокрема, внаслідок перерахунку за рішенням суду.
Отже, спосіб виконання дій, які має вчинити суб`єкт владних повноважень за рішенням суду, не визначений у спірних відносинах нормативно.
Належним виконанням судового рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області здійснити з 14.10.2022 перерахунок та виплату пенсії позивачу буде вважатися як перерахування присудженої суми одним платежем, так і кількома платежами, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.
Кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення.
З огляду на викладене, вимога позивача про виплату перерахованої пенсії єдиним платежем задоволенню не підлягає.
Стосовно вимог позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходу, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі по тексту - Закон № 2050-III) від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно з положеннями статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (частина друга статті 2 Закону № 2050-III).
Статтею 3 Закону № 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно з положеннями статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Відповідно до статті 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.
Згідно з п.3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: - пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); - соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); - стипендії; - заробітна плата (грошове забезпечення).
Відповідно до п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Тобто, компенсації підлягають нараховані грошові доходи, зазначені у п.3 Порядку, разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців.
Частиною 2 ст. 55 Закону №2262-ХІІ передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Із аналізу наведених норм слідує, що компенсація втрати частини доходів нараховується та виплачується на вже нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України.
Основною умовою, передбаченою ст. 55 Закону №2262-ХІІ, ст. 2 Закону №2050-III для виплати громадянину компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії.
Отже, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію особа набуває в момент отримання доходу.
Враховуючи, що відповідач не здійснював нарахування та виплату пенсії на виконання рішення суду, підстави вважати, що права позивача при здійсненні такого нарахування будуть порушені, відсутні.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 23.12.2020 по справі №807/1525/16, від 04.03.2021 по справі №520/34/17, від 01.04.2021 по справі №120/4555/18-а, від 31.05.2022 по справі №380/2839/20.
За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.
Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, тоді як з урахуванням приписів ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору
Отже ставка судового збору за розгляд вказаної справи складає 793,92 грн., відповідно позивачем надлишково сплачено 198,48 грн.
Приписами частини 1,2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначена, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.
Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення ОСОБА_1 нарахування та виплати пенсії у разі втрати годувальника з 14 жовтня 2022 року (з дати її призначення) з розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_2 , зазначених в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФХ-101104 від 31.05.2021 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у разі втрати годувальника з 14 жовтня 2022 року (з дати її призначення) з розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_2 , зазначених в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФХ-101104 від 31.05.2021 року з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судовий збір у розмірі 700 (сімсот грн) 00 коп.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Зоркіна Ю.В.