Справа № 240/1469/22
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1469/22

Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

27 лютого 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Новгород-Волинської міської ради у встановленні їй статусу та видачі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) учасника антитерористичної операції та зобов`язати відповідача встановити їй статус та видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) учасника антитерористичної операції.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Новгород-Волинської міської ради у встановленні ОСОБА_1 статусу та видачі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) учасника антитерористичної операції;

- зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Новгород-Волинської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про отримання посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) учасника антитерористичної операції.

В задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача встановити ОСОБА_1 , статус та видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) учасника антитерористичної операції відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, сторони подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просять суд: позивач - скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити; відповідач - скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає про те, що у зв`язку з визнанням судом протиправною відмови відповідача у встановленні ОСОБА_1 статусу та видачі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) учасника антитерористичної операції протиправним, ефективним способом захисту її порушених прав буде саме зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Новгород-Волинської міської ради встановити ОСОБА_1 відповідний статус.

Обґрунтовуючи доводи своєї апеляційної скарги, відповідач зазначає про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебували в зареєстрованому шлюбі, а отже позивач не відноситься до кола осіб, які відповідно до ст. 10 Закону №3551-ХІІ мають право на отримання статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

13.02.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливість прибути в судове засідання, призначене на 14.02.2023.

Згідно з ч.1 ст. 313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки представником не зазначено поважних причин неможливості з`явитись в судове засідання, а наявних в матеріалах справи доказів достатньо для прийняття рішення у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_2 , смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та мають спільну доньку. Вказаний факт встановлено рішенням Новоград- Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22.05.2015 у справі №285/1163/15-ц

Згідно з витягом з протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №498 вид 22.02.2018 смерть ОСОБА_2 пов`язана із захистом Батьківщини.

Позивач, вважаючи, що має право на отримання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) учасника антитерористичної операції, звернулась до відповідача з відповідною заявою.

Листом №2298 від 31.08.2021 відповідач відмовив їй у встановленні такого статусу, оскільки згідно зі ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний стан жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, а проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу, не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Повідомлено, що права на встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) учасника антитерористичної операції вона не має.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позбавлення ОСОБА_1 права на здобуття статусу члена сім`ї загиблого (померлого) учасника антитерористичної операції є протиправним, та таким, що обмежує наявний обсяг прав особи.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Відповідно до абзацу 8 пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) та військовослужбовців, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, .

В абзаці 16 пункту 1 статті 10 Закону №3551-ХІІ визначено, що до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Згідно з абзацом 9 пункту 1 цієї статті порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону, особам, зазначеним в абзацах п`ятому - восьмому цього пункту, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 Порядку надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», деяким категоріям осіб (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 №740) статус особи, на яку поширюється чинність Закону, згідно з цим Порядком надається сім`ям військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) і працівників Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пунктом 3 цього Порядку №740 передбачено, що до членів сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Аналізуючи вищезазначені норми чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що до членів сім`ї, які мають право користування пільгами членів сім`ї військовослужбовців, які загинули під час виконання військового обов`язку, закон відносить батька, матір, дружину, чоловіка або дитину.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Частиною 4 ст.3 СК України передбачено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з приписами ч.1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

У повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік проживають разом, ведуть спільне господарство, разом виховують дітей, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, але не перебувають у шлюбі. В окремих сферах правовідносин (житлових, цивільно-майнових, сімейних, трудових та інших) такі відносини можуть підпадати під поняття сім`ї, а її учасники визнаватися членами сім`ї, яким з огляду на об`єктивну відмінність їх змісту у відповідних галузях законодавства надаються або не надаються (обмежуються) відповідні права та обов`язки.

Такі відносини подібні до шлюбних, однак, попри цю схожість, вони не ототожнюються з ними, і жінка та чоловік, які утворили неодружену сімейну пару та за певних унормованих правовідносин можуть вважатися членами сім`ї, що не є рівнозначним поняттям "чоловік" та "дружина", тобто - "подружжя", позаяк саме цими термінами закон персоніфікує кожного з подружжя як суб`єкта правовідносин між собою.

Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" чітко й однозначно визначено, що до членів сімей загиблих військовослужбовців належать один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні, до яких жінка чи чоловік, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не належать.

Отже, встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, встановлення рішенням факту спільного проживання позивача та загиблого військовослужбовця може впливати на виникнення та припинення окремих цивільних прав та обов`язків, однак не створює підстав для набуття позивачем статусу члена його сім`ї для одержання гарантій, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 19.03.2021 у справі № 1840/2940/18, від 06.07.2022 у справі №809/1346/17 за наслідками розгляду подібних спірних правовідносин.

Таким чином, висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам та ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області - задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для зміни рішення є рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-доповідача в період з 20.02.2023 по 24.02.2023 включно повний текст постанови виготовлено 27.02.2023.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.