Справа № 815/8160/13-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 р.м. ОдесаСправа № 815/8160/13-а

Суддя в суді І інстанції Єфіменко К.С. Рішення суду І інстанції прийнято у м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі Ісмієва А.І.

за участі:

представника позивача Янковської І.В.

представника апелянта Коперсака М.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виноробний завод КВЗ» до Південного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виноробний завод КВЗ» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Південному міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22 березня 2013 року № .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що у перевіряємому період товариством здійснювалось виробництво та продаж зброджених плодово-ягідних напоїв, які під час придбання товариством марок акцизного податку визначені ним у якості сидрів, без додавання спирту.

При цьому, на переконання податкового органу, вироблені товариством плодово-ягідні напої не є сидром, так як вони містять більшу частку спирту та у їхньому виробництві застосовувались речовини, які заборонено використовувати при виготовленні сидру.

Тому, податковий орган вважає, що виготовлені та реалізовані позивачем плодово-ягідні напої мають бути додатково обкладені акцизним податком, як товари за іншою підкатегорією товарів, згідно УКТ ЗЕД.

При цьому, товариством подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що аналогічні правовідносини між позивачем та податковим органом вже перевірялись під час розгляду адміністративної справи № 1570/5441/2012, а тому враховуючі попередні висновки судів, які ґрунтувались на висновках експертів, податковим органом зроблено помилковий висновок про те, що виготовлені та реалізовані напої мають бути додатково обкладені акцизним податком.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 ПК України, відповідно до наказу СДП по роботі з ВПП у м. Одесі ДПС № 282 від 15 жовтня 2012 року, проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Котовський винзавод» з питань дотримання вимог законодавства з питань виробництва та обігу спирту та алкогольних напоїв за період за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2011 року.

За результатами перевірки складено акт від 11 березня 2013 року № 55/22-0/30827073/5, в якому, зокрема, встановлено порушення пп. 213.1.1 п. 213.1 ст. 213, пп. 215.3.1 п. 215.3 ст. 215, п. 216.1 ст. 216, п. 226.9 ст. 226 ПК України, внаслідок чого товариством недоплачено акцизний податок у грудні 2011 року, загальною сумою 8 215 364,30 грн.

На підставі висновків акту перевірки, Спеціалізованою ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Одесі Державної податкової служби прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22 березня 2013 року, яким ТОВ «Котовський винзавод» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Акцизний податок з вироблених в Україні за підакцизних товарів (виноробна продукція)», у сумі 12323046,45 грн. (за основним платежем на 8 215 363,00 грн; за штрафними санкціями на 4 107 682,15 грн).

В свою чергу, не погоджуючись з правомірністю зазначеного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин у справі, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як товариством у межах спірних правовідносин не допущено порушень вимог пп. 213.1.1 п. 213.1 ст. 213, пп. 215.3.1 п. 215.3 ст. 215, п. 216.1 ст. 216, п. 226.9 ст. 226 ПК України, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України, ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так, згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 7 ст. 78 КАС України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду

При цьому, згідно ч. 4 ст. 90 КАС України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1 ст. 108 КАС України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Згідно ч. 4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності податкового повідомлення-рішення від 22 березня 2013 року № , яким збільшено товариству грошове зобов`язання з акцизного податку з вироблених в Україні підакцизних товарів (виноробна продукція) у зв`язку з порушенням вимог пп. 213.1.1 п. 213.1 ст. 213, пп. 215.3.1 п. 215.3 ст. 215, п. 216.1 ст. 216, п. 226.9 ст. 226 ПК України, які встановлено у висновках акту позапланової документальної виїзної перевірки № 55/220/30827073/5 від 11 березня 2013 року.

В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, суд першої інстанції обґрунтував своє рішення посиланнями на висновки експерта Одеської регіональної торгово-промислової палати від 18 березня 2010 року № УТЄ-689, висновки судово-економічної експертизи, яка призначена ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2013 року, у справі № 1570/5441/2012, а також посиланнями на правові висновки Одеського окружного адміністративного суду, що викладено в постанові від 07 червня 2016 року, у справі № 1570/5441/2012.

Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у межах доводів та вимог апеляційної скарги податкового органу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з аналізу вищевикладених норм процесуального права вбачається, що висновок експерта є одним із різновидів доказів, які можуть бути досліджені адміністративним судом для встановлення обставин у справі.

При цьому, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами.

Між тим, колегія суддів зазначає, що матеріали даної адміністративної справи не містять вищевказаних висновків експертів, яким надано правову оцінку в рішенні суду першої інстанції.

Тобто, всупереч вимогам ст. 90 КАС України, судом першої інстанції не досліджено відповідних висновків експертів, а лише використано правову оцінку, надану судом певним фактам при розгляді адміністративної справи № 1570/5441/2012.

При цьому, як зазначено вище, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Більш того, призначеною у справі № 1570/5441/2012 судово-економічною експертизою перевірялась господарська діяльність товариства за інший період, а саме з 01 квітня 2010 року по 30 червня 2011 року, внаслідок чого, надана правова оцінка таким висновкам експертів в іншій справі, на переконання колегії суддів, не може безумовно підтверджувати заявлені вимоги у даній справі, так як спірні порушення вчинено товариством у грудні 2011 року.

З аналогічних підстав, колегія суддів вважає, що висновки експерта Одеської регіональної торгово-промислової палати від 18 березня 2010 року № УТЄ-689 не стосуються предмету спору у даній справі, так як вже зазначено вище, спірне порушення податкового законодавства мало місце у грудні 2011 року.

Щодо посилань суду першої інстанції у своєму рішенні та посилань апелянта в доводах відзиву на висновок судово-економічної експертизи, призначеної у справі № 1570/5441/2012, згідно якого, в ході проведеного дослідження не підтверджено в повному обсязі відображені у висновках акту № 55/220/30827073/5 від 11 березня 2013 року порушення ТОВ «Котовський винзавод» приписів пп. 213.1.1 п. 213.1 ст. 213, пп. 215.3.1 п. 215.3 ст. 215, п. 216.1 ст. 216, п. 226.9 ст. 226 ПК України, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку, позивач та суд першої інстанції помилково вважали, що зазначений висновок експерта відображено у висновках судово-економічної експертизи, яка призначена ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2013 року, у справі № 1570/5441/2012.

Між тим, як вбачається з тексту постанови Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2016 року, у справі № 1570/5441/2012, такий висновок містили висновки судово-економічної експертизи № 84 від 25 лютого 2015 року, проведеної по матеріалам досудового розслідування, внесеного до ЕРДР за № 0000061 від 27 листопада 2012 року.

В свою чергу, висновки зазначеної судово-економічної експертизи не досліджувались судом першої інстанції та вони не подавались суду першої інстанції позивачем у якості доказу, що підтверджує його позовні вимоги.

При цьому, колегія суддів враховує, що предметом спору в адміністративній справі № 1570/5441/2012 була перевірка правомірності податкових-повідомлень-рішень, які прийнято на підставі висновків акту виїзної планової документальної перевірки товариства від 03 травня 2012 року № 24/22-0/30827073/2.

Тобто, перевірка правомірності висновків акту позапланової документальної перевірки товариства № 55/220/30827073/5 від 11 березня 2013 року не входила до предмету спору в адміністративній справі № 1570/5441/2012, а як наслідок факт відображення таких висновків судом першої інстанції в рішенні у справі № 1570/5441/2012, жодним чином не може підтверджувати заявлені вимоги у даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність задоволення позовних вимог у даній справі, використовуючи виключно правову оцінку, надану обставинам справи судом в адміністративній справі № 1570/5441/2012, які прямо не пов`язані з фактичним обставинами даної справи, без дослідження зібраних у матеріалах справи доказів.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення.

Вказаний висновок також міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду у від 03 липня 2018 року (справа № 917/1345/17).

Тобто, як вже вказано вище, згадане в постанові Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2016 року, у справі № 1570/5441/2012, порушення ТОВ «Котовський винзавод» приписів пп. 213.1.1 п. 213.1 ст. 213, пп. 215.3.1 п. 215.3 ст. 215, п. 216.1 ст. 216, п. 226.9 ст. 226 ПК України, що допущено у грудні 2011 року, не досліджувалось відповідним судом під час перевірки правомірності податкових повідомлень, які прийнято на підставі висновків акту виїзної планової документальної перевірки товариства від 03 травня 2012 року № 24/22-0/30827073/2, та згадано лише в комплексі з іншими порушеннями згідно зазначеного акту перевірки, яким надавалась оцінка експертом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що всі доводи відзиву на апеляційну скаргу позивача та наданих пояснень його представником у судовому засіданні будуються на помилкових висновках про те, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2016 року, у справі № 1570/5441/2012, має преюдиціальне значення для розгляду даної справи.

З іншого боку, з метою прийняття обґрунтованого рішення у справі, ухваленого судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно пп. 213.1.1 п. 213.1 ст. 213 ПК України, об`єктами оподаткування акцизним податком є операції з реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції).

3гідно пп. 215.3.1 п. 213.1 ст. 213 ПК України, акцизний податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками для спирту етилового та інших спиртових дистилятах, алкогольних напоїв, пива:

- 2206 00 (код товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД), крім 2206 00 31 00, 2206 00 51 00, 2206 00 81 00, а саме інші зброджені напої (наприклад, сидр, перрі (грушевий напій), напій медовий); суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, в іншому місці не зазначені (з доданням спирту) підлягає оподаткуванню за ставкою 45,87 грн за 1 літр 100-відсоткового спирту;

- 2206 00 31 00, 2206 00 51 00, 2206 00 81 00 (коди товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД), а саме Сидр і перрі (без додання спирту) - підлягає оподаткуванню за ставкою 0,46 грн за 1 літр.

В свою чергу, наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 10 жовтня 2007 року № 255 «Про затвердження національних стандартів, змін до національних стандартів, скасування міждержавних стандартів та внесення змін до наказів Держспоживстандарту» затверджено національні стандарти України з наданням чинності ДСТУ 4836 «Сидри. Загальні технічні умови».

Відповідно до ДСТУ 4836 «Сидри. Загальні технічні умови», під час виробництва сидрів заборонено: використання сировини, непередбаченої чинними нормативними документами або у кількостях, що не відповідають встановленим нормам; додавання різних барвників та ароматизаторів; використання спирту етилового або спиртованих виноматеріалів та сусла (містеля); додавання замінників цукру (сахарину, аспартаму і т.п.); фасування продукції у тару, виготовлену із матеріалів, не дозволених центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я України.

В залежності від об`ємної частки етилового спирту сидри поділяють на: легкі (1,2 - 4,9%), звичайні (5,0 - 6,9 %), міцні (7,0-8,5%).

При цьому, згідно п. 216.1 ст. 216 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань щодо підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України, є дата їх реалізації особою, яка їх виробляє, незалежно від цілей і напрямів подальшого використання таких товарів (продукції), крім випадків, зазначених у статтях 225 та 229 цього Кодексу.

Згідно п. 226.6 ч. 226 ПК України, маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється.

Згідно п. 226.9 ч. 226 ПК України, вважаються такими, що немарковані алкогольні напої та тютюнові вироби з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин товариству донараховано зобов`язання зі сплати акцизного податку з вироблених ви Україні товарів, так як за виготовлені та реалізовані ним алкогольні напої товариством помилково сплачено акцизний податок за ставкою податку, визначеною для товару (продукцією) з кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД № 2206 00 51 00, а не за кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД № 2206 00.

При цьому, згідно вищевикладених норм матеріального права вбачається, що до товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД № 2206 00 51 00 відносяться виключно сидр та перрі, що виготовлені у тарі менше 2 літрів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно вищевикладених витягів з Державних стандартів України по виготовленню сидру, встановлено заборону на використання у виробництві сидру різних барвників, ароматизаторів та спиртованих виноматеріалів.

Між тим, як встановлено у ході перевірки податковим органом та вбачається із зібраних у матеріалах справи купажних актів, у виготовленні спірних напоїв, окрім збродженого яблучного виноматеріала, товариством використовувались ароматизатори, барвники та винні настої.

Крім того, об`ємна частка етилового спирту у виготовлених напоях (14 %) значно відрізнялась від встановленої гранично допустимої об`ємної частки етилового спирту для сидрів (8,5 %).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що виготовлені товариством напої не за своєю назвою, не за своїм складом, не є та не можуть вважатися сидром, а як наслідок вони не можуть підлягати оподаткування акцизним податком за товарною підкатегорією згідно УКТ ЗЕД № 2206 00 51 00.

При цьому, для встановлення зазначеної невідповідності, що має вирішальне значення для розгляду даної справи, на переконання колегії суддів, відсутня необхідність у залученні експерта зі спеціальними знаннями у цій сфері.

З іншого боку, колегія суддів погоджується з доводами податкового органу про те, що виготовлені товариством напої мають відноситись до товарної категорії № 2206 00, як інші зброджені напої, не віднесені до інших підкатегорій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

В свою чергу, судом першої інстанції належної правової оцінки вказаним обставинам не надано, чим порушено норми матеріального та процесуального права, а як наслідок помилково визнано протиправним оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Тому, керуючись ст.ст. 308, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року - скасувати, прийнявши у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Виноробний завод КВЗ».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Єщенко О.В. Крусян А.В.