Справа № 160/16763/22
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ В Дніпропетровській області від 21.02.2022 про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до загального стажу періоду роботи за трудовим договором від 10 квітня 1989 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати в пільговому обчисленні ОСОБА_1 період з 10 квітня 1989 року по 10 квітня 1992 року як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 14.02.2022 року та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.02.2022 року він звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії, проте 21.02.2022 року пенсійним органом було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України № 1058-IV, у зв`язку з тим, що період роботи згідно трудового договору від 10.04.1989 неможливо зарахувати в кратності, оскільки трудовий договір не містить печатки і немає відомостей про те, що заявник користувався пільгами, передбаченими ст. 5 Указу Президії BP СРСР від 10.02.1960 року. Позивач вважає таке рішення протиправним, необґрунтованим та таким, що порушує його права на нарахування пенсії, оскільки стаж його роботи в районі Крайньої Півночі за трудовим договором підтверджується довідками та записами в трудовій книжці.
Представником позивача було подано відповідь на відзив, в якій він не заперечував проти залучення в якості відповідача-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ухвалою суду, встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Вказана ухвала суду про залучення відповідача-2 разом із позовною заявою та додатками були направлені в електронний кабінет та отримані останнім - 28.12.2022р., що підтверджується Довідками про доставку електронного листа.
Згідно п.п.24, 36, 37 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, Підсистема "Електронний суд" (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.
Після надсилання засобами Електронного суду процесуальних та інших документів особа може у власному Електронному кабінеті відслідковувати рух та стан розгляду документів у суді або в органі та установі в системі правосуддя.
Підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.
Відповідач-2, станом на 27.02.2023р. відзив на позовну заяву або будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог не надав.
Згідно ч. 6 ст.48 КАС України, після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.
На підставі ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 21.01.2000р., ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
14 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через відділ обслуговування громадян № 1 (сервісний центр) управління обслуговування громадян з заявою та документами для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Також судом досліджені наявні в матеріалах справи докази, а саме: копія трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 13.09.1978р; копія трудового договору від 10.04.1989р.; копія архівної довідки, що уточнює особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії та підтверджує постійну зайнятість на пільговій роботі №40-331 від 06.10.2020р, копія довідки Акционерного общества «Северное морское параходство» №16-12 від 30.07.98.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
В розумінні положень статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до положень статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується, зокрема, на міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення). Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).
Згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком, після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 28 років.
Згідно п.5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.
Згідно Інструкції про порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до до районів Крайньої Північної, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 № 530/П-28, пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін і доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надавалися незалежно від укладення письмового строкового трудового договору, а пільги щодо обчислення стажу, передбачені статтею 5 Указу, надавалися особам які працювали в районах Крайньої Півночі та уклали строкові трудові договори про роботу в цих районах терміном на 3 роки.
Відповідно до Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 та від 26.09.1967 пільги щодо нарахування надбавок до заробітної плати (п. 1), надання додаткової відпустки (п. 2), тривалості відпусток (п. 3), порядку виплати допомоги в разі втрати працездатності (п. 4) - надавались особам незалежно від факту укладення трудових договорів, а пільги, передбачені п. 5, в тому числі право на пільгове обчислення стажу, надавалися лише особам, які укладали строкові договори терміном не менш як три роки.
Таким чином, суд зазначає, положення Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 лише надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.
При цьому, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Також, не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991 й нормами Законів України «Про пенсійне забезпечення» і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За таких обставин, підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 31.01.2018 (справа №676/7065/14-а), від 30.05.2019 (справа №348/2974/14-а) та від 19.09.2019 (справа №348/2208/16-а), від 08.07.2021 (справа № 459/2778/16-а).
Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Разом з тим, щодо правомірності відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періодів роботи в місцевостях Крайньої Півночі в кратному розмірі з розрахунку 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців стажу по 31.12.1990р., суд зазначає наступне.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», передбачено що, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Абзацом першим пункту 20 цього ж Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
Відповідно до наявних відомостей з трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 13.09.1978р., встановлено, що 30.03.1989 року, позивач прийнятий на роботу третім помічником капітана судів «Пионер Северодвинска», «Константан Коршунов», за наказом № 1961 від 30.03.1989 року в державному підприємстві «Северное ордена Ленина морское пароходство».
Згідно умов надано трудового договору, між ГП «Северное ордена Ленина морское пароходство» та Нагібіним 10.04.1989 було укладено трудовий договір строком на три роки з 10.04.1989 по 10.04.1992, згідно якого позивач приймався на посаду третього помічника капітана.
Відповідно до архівної довідки №40-331 від 06 жовтня 2020 року, виданої Открытым акционерным обществом «Северное морское пароходство», позивач «работал в Северном ордена Ленина морском пароходстве, постоянно, полный рабочий день, при полной рабочей неделе в плавсоставе в должностях: третьего помощника капитана, второго помощника капитана, на «Пионер Северодвинска», «Константин Коршунов», «Советский моряк», «А. Мирошников», которые не относятся к портовым, постоянно работающим на акватории порта, служебно-вспомогательным, разъездным, пригородного и внутригородского сообщения, приписаны к порту Архангельск, территория которого отнесена к местности, приравненной к районам Крайнего Севера, в период: с 30 марта 1989 г. (пр. 1961 от 30.03.1989 г.) по 30 июля 1998 г. (пр. 2649 от 30.07.1998 г.)».
Відповідно до довідки №16-12 від 30.07.1998, виданої Акционерным обществом «Северное морское пароходство», стаж роботи обчислюється у полуторному розмірі на підставі постанови Ради Міністрів в РСФСР від 22.06.1991 №347.
Спору, що місцевість, де працював позивач у спірний період, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.
Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою Правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005, встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, серед яких документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок №637).
За період роботи до 01.01.1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Вказані документи згідно п.2.7 Порядку №637, додаються також до заяви про перерахунок пенсії, у випадках, які спричиняють, зокрема, збільшення розміру пенсії.
Положеннями п.1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, яким підтверджується стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно п.3 Порядку №637 підтвердження наявного трудового стажу, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно правової позиції Верховного Суду у справі №266/258/16-а від 22.02.2021 року, за приписами п. 2 Розділу Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати ВЦРПС від 16.12.1967 року №530/П-28, пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.
У справі яка розглядається, позивач звертався до відповідача із заявою від 14.02.2022 року та документами на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому надав трудову книжку із відповідними записами НОМЕР_2 від 13.09.1978р; копія трудового договору від 10.04.1989р.; копія архівної довідки, що уточнює особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії та підтверджує постійну зайнятість на пільговій роботі №40-331 від 06.10.2020р, копія довідки Акционерного общества «Северное морское параходство» №16-12 від 30.07.1998р., у яких містяться відомості, зокрема, про періоди його роботи у цих районах, а відповідач відмовився врахувати вказаний період по 01.01.1991р. за час роботи позивача в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Таким чином, враховуючи правове регулювання, і сформовану практику Верховного Суду, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для зарахування періоду роботи позивача з 30.03.1989 року по 31.12.1990 року (включно) в районах Крайньої Півночі.
При цьому суд звертає увагу, що період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до них, з 01.03.1960 року зараховується до стажу роботи із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) при умові, якщо працівник мав право на пільги, встановлені ст. 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що особа, яка працювала в районах Крайньої Півночі, або в місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі не менше трьох років до 01.01.1991 року має право на пільговий розрахунок її стажу. Так, підставою для отримання пільгового стажу є сам факт роботи особи на Крайній Півночі, або в місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі на умовах укладання нею трудової угоди не менше ніж на три роки.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.
З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях обрахування стажу та призначення пенсії, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відсутність зарахування до стажу позивача період роботи після 01.01.1991р. в кратному розмірі, суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання зарахування в пільговому обчисленні період з 10 квітня 1989 року по 10 квітня 1992 року.
Разом з тим, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію, вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 14.02.2022 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем при зверненні до суду із даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2977,20грн. (три вимоги немайнового характеру 992,40х3).
Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачем у даному позові заявлено вимоги не майнового характеру: одна основна (визнання протиправним та скасування рішення) та дві похідні зобов`язального характеру, відповідно позивач повинен був сплатити судовий збір за одну позовну вимогу у розмірі 992,40грн., у зв`язку з чим, відшкодування судового збору розраховується із вказаної суми.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, який прийняв протиправне рішення, на користь позивача сплачену ним суму судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 496,20 грн.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 14.02.2022 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова