Справа № 420/693/23
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/693/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону імені полковника Олександра Жуковського про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не включення щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась грошова допомога на оздоровлення за 2022 рік, передбачена пунктом 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ; компенсація за невикористану щорічну додаткову відпустку як учасника бойових дій за 2014-2022 роки, яка передбачена пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік, яка передбачена абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011XII;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_2 ) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 розміру грошової матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік, передбаченої пунктом 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011 -XII; компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку як учасника бойових дій, яка передбачена пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік, яка передбачена абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ з урахуванням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з врахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачем наголошується, що не включення в розрахунки його місячного грошового забезпечення в останній повний календарний місяць звільнення - листопад 2022 року щомісячної грошової винагороди у розмірі 30 000 гривень, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та невиплата йому відповідачем відповідних сум за: всі невикористані 41 день щорічної основної відпустки за 2022 рік (41000,00 грн.); всі невикористані 112 днів додаткових відпусток як учаснику бойових дій з 2015 року по 2022 рік (112000,00 грн.); матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік (30000,00 грн.) є необгрунтованим та суперечить вимогам чинного законодавства.

З посиланням на практику Верховного Суду, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 17.01.2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

01.02.2023 року за вхід.№ЕС/774/23 надійшов відзив на позовну заяву, в якому наголошено на тому, що відповідно до пп. 1, 5 п. 7 розділу IV Наказу від 25.06.2018 №558, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення (далі - допомога) в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір допомоги визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги.

Згідно з абз. 1,3 пп. 6 п. 8 розділу V Наказу від 25.06.2018 № 558 визначено, що у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Відповідно до доданих позивачем додатків, відповідачем в повному обсязі було виплачено всі зазначені в позові виплати відповідно до норм чинного законодавства.

Разом з тим розділом ІІІ Наказу від 25.06.2018 №558, зазначено конкретний перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, до якого не входить винагорода, визначена Постановою №168 від 28.02.2022.

Пунктом 1 Постанови від 28.02.2022 №168 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Відповідно до частини 2 статті 251 Цивільного кодексу України (надалі - ЦПК) вказано, що терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Тобто, у Постанові №168 від 28.02.2022 чітко визначений термін, на який виплачується додаткова винагорода, від так винагорода перестане виплачуватися з моменту закінчення дії правового режиму воєнного стану, тому не можна вважати додаткову винагороду, передбачену Постановою№168 від 28.02.2022, як таку що має постійний характер, адже вона встановлена на певний термін і перестає діяти з моменту події, яка має неминуче настати.

Як слідує з матеріалів справи, додаткова грошова винагорода виплачувалась позивачу не постійно, а тільки починаючи з березня 2022 року до дня звільнення із військової служби.

Тим більше, вона має тимчасовий характер і залежить від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим (до 30000, наприклад в лютому 2023 винагорода становить 29950, а в березні 2023 - 25500), а виплата може не бути щомісячною, тому вона не є складовою грошового забезпечення.

13.02.2023 року за вхід.№4173/23 надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем наголошується на наявності правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17.

Також зазначено, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.

14.02.2023 року за вхід.№ЕС/1119/23 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вказано, що усі спірні виплати, які були виплачені позивачеві відповідачем здійснювалися виходячи з вищезазначених норм, де Законом від 20.12.1991 №2011-ХІІ делеговано Кабінету Міністрів України встановити розміри грошового забезпечення, в свою чергу Постановою від 30.08.2017 №704 делеговано ці повноваження на Міністерство внутрішніх справ України, де у Наказі від 25.06.2018 №558 визначено порядок та умови виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України та які вираховуються виходячи з місячного грошового забезпечення таких військовослужбовців.

До того ж, у Наказі від 25.06.2018 №558, зазначено конкретний перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, до якого не входить винагорода, визначена Постановою №168 від 28.02.2022.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 проходив військову службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні імені полковника Олександра Жуковського (військова частина НОМЕР_2 ) АДРЕСА_1 , військове звання - полковник.

Наказами Голови Державної прикордонної служби України від 02.12.2022 року №1293-ОС та командира військової частини НОМЕР_2 від 16.12.2022 №6Ю-ОС по особовому складу полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби за контрактом в запас Збройних Сил України та виключено зі списків особового складу з 16.12.2022.

29 березня 2022 року позивач подав рапорт на виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік у відповідності до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС від 25.06.2018 року №558, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 року за №854/32306, наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10.01.2022 року №10-ОС «Про грошове забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України у 2022 році», в якому просив виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік (вх. № 5487-22-Вн. від 29.03.2022).

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №215-ОС від 14 травня 2022 року «Про окремі питання виплати грошового забезпечення за травень 2022 року» позивачу виплатили грошову допомогу на оздоровлення без урахування в ній додаткової щомісячної грошової винагороди у розмірі 30 000 гривень, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

01.11.2022 року позивачем був поданий рапорт на виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2015-2022 роки, включивши при обрахунку до грошового забезпечення додаткову щомісячну грошову винагороду у розмірі 30000 гривень, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (вх. № 14240-22-Вн. від 01.11.2022).

06.12.2022 року позивач повторно звернувся з рапортом до начальника НОМЕР_1 прикордонного загону (командира військової частини НОМЕР_2 ) з клопотанням про виплату ненарахованої частини матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік в сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень, (вх. № 16277-22-Вн. від 07.12.2022).

Відповідь на рапорт вх. №14240-22-Вн. від 01.11.2022 позивачем не отримана.

17.12.2022 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із заявою, з вимогою надання відповідей на його рапорти по виплатам при звільненні з військової служби (вх. №Г-220 від 17.12.2022).

04 січня 2022 року поштою позивачем отримані листи відповіді від начальника НОМЕР_1 прикордонного загону (командира військової частини НОМЕР_2 ):

від 22.12.2022 року №11/8867-22-Вих, в якій зазначено суму компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій в розмірі 135109,20 грн., без розділення по видам виплат та без надання розрахунків.

від 23.12.2022 року №11/8913-22-Вих, в якій командир військової частини НОМЕР_2 повідомив, що щомісячна грошова винагорода у розмірі 30000,00 гривень, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не була врахована при здійсненні мені всіх, визначених Законами України виплат та при поданні документів на призначення мені пенсії за вислугою років.

Відповідачем розраховано та виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік, грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку, грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учасника бойових дій за 2014-2022 без урахування щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень, яка виплачувалась позивачу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частин другої четвертої статті 9 Закону № 2011-XII (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Нормами Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 року № 504/96-ВР та пунктом 14 ст. 10 - 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за № 2011-XII врегульовано, що у рік звільнення зазначених військовослужбовців зі служби, у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки, їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

П. 1 ст. 10-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011 -XII): «Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення».

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (надалі - Постанова від 30.08.2017 №704) визначено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Абзацом 3 пункту 2 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (надалі - Наказ від 25.06.2018 №558) встановлено, що місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Відповідно до пп. 1, 5 п. 7 розділу IV Наказу від 25.06.2018 №558, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення (далі - допомога) в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір допомоги визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги.

Згідно з абз. 1,3 пп. 6 п. 8 розділу V Наказу від 25.06.2018 №558 визначено, що у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

28 лютого 2022 рок Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», якою, в первинній редакції, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби).

В подальшому КМУ внесено ряд змін постановами №217 від 07.03.2022; №350 від 22.03.2022; №400 від 01.04.2022; №754 від 01.07.2022; №793 від 07.07.2022; №1066 від 27.09.2022; №1146 від 08.10.2022; №43 від 20.01.2023.

Проте, кожна редакція Постанови №168 містить імперативну норму «виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000,00 гривень».

Зі змісту постанови №168 слідує, що додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, відповідно до довідки від 21.12.2022 р. №11/174 про щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (архівна відомість з січня по грудень 2022 р.), дата початку роботи - 15.03.2022 р., дата звільнення - 16.12.2022 року, додаткова винагорода по постанові №168 виплачувалась з квітня 2022 року по грудень 2022 року.

Разом з цим, слід зазначити, що відповідно до наказу №558 розмір допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги.

Наказом від 16.12.2022 року №610-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Проте, грошова допомога на оздоровлення не виплачена.

29 березня 2022 року позивач подав рапорт на виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік у відповідності до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом МВС від 25.06.2018 року № 558, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 року за №854/32306, наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10.01.2022 року №10-ОС «Про грошове забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України у 2022 році», в якому просив виплатити йому матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік (вх. №5487-22-Вн. від 29.03.2022).

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №215-ОС від 14 травня 2022 року «Про окремі питання виплати грошового забезпечення за травень 2022 року» позивачу виплатили грошову допомогу на оздоровлення без урахування в ній додаткової щомісячної грошової винагороди у розмірі 30000,00 гривень, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Разом з цим, на переконання суду, оскільки Наказом від 16.12.2022 року №610-ОС визначено, що позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 16 грудня 2022 року, то саме на цю дату визначається розмір допомоги на оздоровлення з урахуванням приписів наказу №558, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою.

Однак, при виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік, відповідачем не враховано виплати, які отримував позивач на день виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Встановлене свідчить про протиправність дій відповідача та, як наслідок, порушення прав позивача щодо отримання допомоги на оздоровлення у повному обсязі.

Крім того, Наказом від 16.12.2022 року №610-ОС наказано виплатити позивачу компенсацію за 112 невикористаних календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки.

Також цим наказом виплачено позивачу грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік за 41 (сорок один) календарний день.

Відповідно до пп. 6 п. 8 розділу V Наказу від 25.06.2018 №558, грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу. День виключення зі списків позивача - це 16 грудня 2022 року.

Тому, для розрахунку такої компенсації необхідно брати місячне грошове забезпечення станом на 16.12.2022 року з урахуванням всіх складових, які отримував позивач.

Проте, розрахунок такої грошової компенсації здійснено, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення без урахування виплат, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Такі дії відповідача позбавили позивача права на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік; компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку, як учасника бойових дій, за 2022 рік; компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік у повному обсязі, тобто позбавили позивача частини його майна.

Суд також враховує правову позиція ЄСПЛ, викладену в рішенні по справі "Стреч проти Сполучного Королівства" ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98), в якому Суд, здійснюючи прецедентне тлумачення ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.

Крім того, у справі "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини" ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02) ЄСПЛ надав тлумачення поняттю "майно" саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якого таке поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності". При цьому, Суд зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Разом з тим, в позовних вимогах позивач просить визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не включення щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», до складу суми місячного грошового забезпечення компенсація за невикористану щорічну додаткову відпустку, як учасника бойових дій, за 2014-2022 роки, яка передбачена пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Визначаючись щодо цієї частини позовних вимог суд виходить з того, що Постанова КМУ від 28.02.2022 року №168 набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Саме тому застосування приписів цієї постанови для визначення розміру місячного грошового забезпечення для розрахунку компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку, як учасника бойових дій, за 2014-2021 роки є неможливим, що і є підставою для відмови позивачу в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону імені полковника Олександра Жуковського про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не включення щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась грошова допомога на оздоровлення за 2022 рік, передбачена пунктом 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ; компенсація за невикористану щорічну додаткову відпустку як учасника бойових дій за 2022 роки, яка передбачена пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік, яка передбачена абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011XII.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_2 ) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 розміру грошової матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік, передбаченої пунктом 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011 -XII; компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку, як учасника бойових дій, за 2022 рік, яка передбачена пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік, яка передбачена абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ з урахуванням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з врахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 )

ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (адреса: 68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Г. Музиченка, буд. 31, , електронна пошта: )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА