Справа № 140/5968/22
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 140/5968/22 пров. № А/857/16932/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року (ухвалене у м. Львів, за правилами спрощеного позовного провадження, судом під головуванням судді Ковальчука В.Д., дата складання повного тексту рішення не зазначена) у справі № 140/5968/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської ради Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення,зобов`язання вчинити дії, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ковельської міської ради Волинської області, в якій просив:

визнати протиправним та скасувати рішення від 28.04.2022 № 21/33 Про затвердження протоколу і актів комісії щодо обстеження земельних ділянок та розгляд заяв гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , І, гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , учасників АТО в частині відмови гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Ружинської сільської ради);

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Ружинської сільської ради) у межах норм безоплатної приватизації.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не досліджувалась та обставина, чи наявне рішення органу місцевого самоврядування (Ковельської міської ради) щодо віднесення оспорюваної земельної ділянки до самозалісеної ділянки за поданням ДП «Ковельський лісгосп», а відтак апелянт вважає висновки суду першої інстанції у цій частині передчасними. Також, вказує на протиправність оскаржуваного рішення відповідача, прийнятого з підстав, не передбачених ч. 7 статті 118 Земельного кодексу України, де зазначено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу сторін, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення Ковельської міської ради від 28.04.2022 № 21/33 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Ружинської сільської ради) у зв`язку з невідповідністю експлікації земельної ділянки за видами угідь на теперішній час тій, що міститься в матеріалах схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель, іншій документації із землеустрою прийняте правомірно, тобто з підстав невідповідності місця розташування об`єкта (непридатної земельної ділянки для ведення сільського господарства) вимогам схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, що передбачено положеннями частини 7 статті 118 ЗК України.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_7 в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Ковельської міської ради із заявою від 06.08.2022 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. До заяви додав графічні матеріали щодо розміщення бажаної земельної ділянки.

Як слідує із листа Виконавчого комітету Ковельської міської ради від 30.08.2021 №.2.11/673, адресованого гр. ОСОБА_1 , останнього повідомлено, що питання про надання земельних ділянок для вказаних цілей було розглянуто на комісії по розподілу земельних ділянок між учасниками бойових дій, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції об`єднаних сил, та членів сімей загиблих учасників АТО/ООС, для передачі земельних ділянок безоплатно у власність. В ході розгляду даного питання комісія вирішила призупинити розгляд звернень фізичних та юридичних осіб щодо можливості виділення земельних ділянок сільськогосподарського призначення в межах територіальних громад, в тому числі і для учасників антитерористичної операції/об`єднаних сил. Дане рішення комісії було затверджено рішенням Ковельської міської ради від 24.06.2021 за № 9/17 Про затвердження протоколу комісії по розподілу земельних ділянок між учасниками АТО та ООС. Рішенням Ковельської міської ради №11/54 від 26.08.2021 Про створення тимчасової комісії щодо обстеження земельних ділянок на території Ковельської територіальної громади створено комісію з обстеженням земельних ділянок за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади на предмет відповідності їх місця розташування містобудівній документації, відповідності експлікації на теперішній час тій, що зазначаються в схемах землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель та можливості використання земельних ділянок за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Внаслідок цього позивача повідомлено, що розгляд його заяви по суті можливий буде лише після обстеження земельної ділянки, яку він бажає отримати у власність для особистого селянського господарства, комісійно та надання пропозицій по результатах обстеження з урахуванням рішення комісії по розподілу земельних ділянок між учасниками бойових дій, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції об`єднаних сил, та членів сімей загиблих учасників АТО/ООС.

За результатами роботи комісії було складено акт № 1 обстеження земельних ділянок на території Ковельської територіальної громади від 28 вересня 2021 року.

Як слідує з цього акта, комісією, враховуючи звернення ОСОБА_1 та інших осіб про виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території колишньої Ружинської сільської ради, проведено обстеження бажаної земельної ділянки, зображеної на графічному матеріалу, який доданий до клопотання, з виїздом на місце. В результаті встановлено, що згідно планово-картографічного матеріалу Проєкту роздержавлення і приватизації земель колгоспу ім. Мічуріна Ружинської сільської ради та Проекту встановлення меж Ружинської сільської ради 1994 року земельна ділянка, яку позивач мав намір отримати, віднесена до сільськогосподарських угідь - ріллі, а фактично - вкрита лісовою (деревною та чагарниковою) рослинністю. Ця земельна ділянка включена до переліку малопродуктивних земель, які потребують поліпшення і на теперішній час не можуть використовуватися як сільгоспугіддя. З огляду на це, члени комісії, присутні на огляді земельних ділянок, вважали за доцільне: з метою прийняття рекомендацій щодо подальшого використання земель, довести дану інформацію до всіх членів комісії, створеної рішенням Ковельської міської ради від 26.08.2021 за № 11/54; інформувати сесію Ковельської міської ради про прийняті комісією рекомендації; на основі пропозиції комісії, розглянути звернення, в тому числі гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 про виділення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею по 2 га та прийняти по них відповідні рішення.

На засіданні комісії, яке відбулося 22.12.2021, складено протокол №1 засідання тимчасової комісії щодо обстеження земельних ділянок на території Ковельської територіальної громади від 22.12.2021, яким затверджено акти обстеження земельних ділянок на території ковельської територіальної громади від 28.09.2021 в кількості 2 шт. та відмовлено учасникам АТО в наданні дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишніх Білинської та Ружинської сільських рад), у зв`язку із невідповідністю експлікації земельних ділянок за видами угідь на теперішній час тій, що міститься в матеріалах схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель та іншій документації із землеустрою і, як наслідок, неможливістю використання за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Даний протокол передано на розгляд чергової сесії Ковельської міської ради, яка рішенням від 28.04.2022 № 21/33 Про затвердження протоколу і актів комісії щодо обстеження земельних ділянок та розгляд заяв гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , І, гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , учасників АТО відмовила в наданні дозволів на складання проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства /код виду цільового призначення 01.03/, з метою передачі безоплатно у власність, у зв`язку із невідповідністю експлікації земельних ділянок за видами угідь на теперішній час тій, що міститься в матеріалах схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель, іншій документації із землеустрою, таким громадянам, зокрема, гр. ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 2,0000 га, що розташована за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Ружинської сільської ради).

Вважаючи вказане вище рішення відповідача щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (надалі ЗК України), а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів «а», «б» статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом «б» частини першої статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно частин першої, другої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт «в» частини третьої статті 116 ЗК України).

Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, серед інших, вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Отже, в межах даного спору Ковельська міська рада має виключні повноваження на вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель комунальної власності відповідної територіальної громади.

При цьому порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 ЗК України. Відповідно до положень частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини сьомої наведеної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз наведених норм ЗК України дає підстави дійти висновку про те, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Водночас, вмотивована відмова має містити пояснення з вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно- територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №813/481/17, від 25.02.2019 у справі №347/964/17, від 22.04.2019 у справі №263/16221/17, від 08.11.2019 у справі №420/914/19.

Із матеріалів справи видно, що позивачу рішенням від 28.04.2022 №21/33 відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Ружинської сільської ради) у зв`язку із невідповідністю експлікації бажаної земельної ділянки за видами угідь на теперішній час тій, що міститься в матеріалах схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель, іншій документації із землеустрою. При цьому, зазначено, що оспорювана земельна ділянка є самозалісеною.

Так, відповідно до ч. 12 ст. 1 Лісового кодексу України самозалісена ділянка - земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Частиною 1 ст. 57-1 ЗК України визначено, що самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про належність всіх її угідь до угідь самозалісеної ділянки. Земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення зазначених відомостей до Державного земельного кадастру (ч. 3 ст. 57-1 ЗК України).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст 57-1 ЗК України віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою. Віднесення земельної ділянки, несформованої як об`єкт цивільних прав, а також земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, але відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру.

Частиною 4 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру:

на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до статті 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази віднесення оспорюваної земельної ділянки до самозалісеної ділянки шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про належність всіх її угідь до угідь самозалісеної ділянки.

Отже, висновки суду першої інстанції, що оспорювана земельна ділянка фактично вкрита лісовою (деревною та чагарниковою) рослинністю, тобто на даний час є непридатною для використання за цільовим призначенням, а саме для ведення особистого селянського господарства, є помилковими та будь-якими доказами не підтверджені.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Ковельської міської ради Волинської області від 28.04.2022 №21/33, яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель Ковельської міської ради у зв`язку з невідповідністю експлікації бажаної земельної ділянки за видами угідь на теперішній час тій, що міститься в матеріалах схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель, іншій документації із землеустрою є таким, що ухвалене без дотримання вимог Закону та норм ст.118 ЗК України, де визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як наслідок, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення від 28.04.2022 № 21/33 Про затвердження протоколу і актів комісії щодо обстеження земельних ділянок та розгляд заяв гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , І, гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , учасників АТО в частині відмови гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Ружинської сільської ради) та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Ружинської сільської ради) у межах норм безоплатної приватизації.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити у названій частині нову постанову про задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для присудження судових витрат на користь позивача.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року у справі № 140/5968/22 скасувати.

Ухвалити постанову, якою адміністративний ОСОБА_1 до Ковельської міської ради Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 28.04.2022 № 21/33 Про затвердження протоколу і актів комісії щодо обстеження земельних ділянок та розгляд заяв гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , І, гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , учасників АТО в частині відмови гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Ружинської сільської ради).

Зобов`язати Ковельську міську раду Волинської області () повторно розглянути заяву ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Ковельської територіальної громади (колишньої Ружинської сільської ради) у межах норм безоплатної приватизації, з урахуванням висновків зазначених у цій постанові.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос