Справа № 240/14053/21
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Житомир справа № 240/14053/21

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимонович Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області від 15.09.2020 року, викладену у листі №0600-0303-8/70484 від 08.12.2020 року у призначенні пенсії на пільгових умовах;

- визнати наявним трудовий стаж для обчислення пенсії на пільгових умовах наступні періоди: з 01.08.1985 року по 22.09.1986 року в АТП 11856 у м. Бердичів, Житомирської області, з 01.09.1988 року по 10.11.1988 року у колгоспі ім. Корольова Бердичівського району, Житомирської області, з 08.05.1989 року по 28.09.1989 року в колоспі ім. Петровського, Бердичівського району, Житомирської області, з 15.04.1990 року по 31.05.1991 року у колгоспі ім. Корольова, с. Слободище, Бердичівського району, Житомирської області, з 15.08.1991 року по 08.05.1992 року в орендному колективі "Восход" с. Кодня, Житомирського району, Житомирської області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області розглянути його заяву про призначення пенсії на пільгових умовах від 31.10.2019 року з урахуванням викладених у рішенні суду за даним позовом та призначити пенсію на пільгових умовах, починаючи з 31.10.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він звертався до органу Пенсійного фонду із заявою стосовно призначення йому пенсії на пільгових умовах, однак отримав відповідь про відмову у її призначенні, з підстав відсутності первинних документів та необхідного страхового стажу. Таку відмову вважає протиправною та необґрунтованою, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" винесене на підставі та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж та первинні документи, котрі б підтверджували період роботи у зоні відчуження.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою від 31.10.2019 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При прийнятті заяви посадовою особою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ОСОБА_1 надано розписку-повідомлення про недостатність поданих документів для призначення пенсії та проінформовано, що заявнику необхідно подати до 30.01.2020 документи, які надають право на призначення пенсії.

Рішенням від 17.01.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з відсутністю первинних документів та необхідного страхового стажу.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 17.01.2020 №279/03 позивача повідомлено про те, що йому відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з відсутністю первинних документів та необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 рокуп озов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задоволено.

Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії на пільгових умовах як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2).

Скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, викладене у листі від 17.01.2020 №279/03, про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням мотивів, викладених у судовому рішенні.

На виконання вказаного рішення суду, відповідачем повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах, однак листом від 08.12.2020 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії, оскільки не підтверджено факт участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році у зоні відчуження та відсутності необхідного трудового стажу.

Вказане слугувало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV(далі - Закон № 1058-IV).

Згідно зі ст. 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Приписами статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, зокрема, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 (далі Закон № 796-XII).

При цьому, умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені ст.55 Закону № 796-XII.

Право на пенсію зі зниженням пенсійного віку, мають потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, зменшення віку розраховується на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років (абз.5 п.2 ч.1 ст.55 Закону № 796-XII).

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до ч.1 ст.55 вказаного Закону, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленогостаттею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

У свою чергу, ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058-IV) встановлено, що починаючи з 01.01.2019 по 31.12.2019 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 26 років.

Як вже зазначалося, підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-XII слугував факт відсутності первинних документів та необхідного страхового стажу, оскільки записи у трудовій книжці позивача не відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №110 від 17.08.1993 (далі - Інструкція).

Так, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що періоди роботи з 01.08.1985 року по 22.09.1986 року в АТП 11856 у м. Бердичів, Житомирської області, з 01.09.1988 року по 10.11.1988 року у колгоспі ім. Корольова Бердичівського району, Житомирської області, з 08.05.1986 року по 28.09.1989 року в колоспі ім. Петровського, Бердичівського району, Житомирської області, з 15.04.1990 року по 31.05.1991 року у колгоспі ім. Корольова, с. Слободище, Бердичівського району, Житомирської області, з 15.08.1991 року по 08.05.1992 року в орендному колективі "Восход" с. Кодня, Житомирського району, Житомирської області зарахувати неможливо, оскільки записи про роботу внесено без дотмання вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58.

Надаючи оцінку наведеним вище твердженням відповідача, суд зазначає наступне Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).

Системний аналіз вищезазначених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Більше того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Таким чином, доводи відповідача, щодо не зарахування до страхового стажу позивача зазначених періодів трудової діяльності, оскільки в записі про прийняття відсутній номер документа чи наявні певні виправлення є безпідставними, оскільки відомості про роботу у спірний період підтверджуються відомостями із трудової книжки позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

У даному випадку, слід застосувати правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 06.04.2022 у справі № 607/7638/17, який полягає у наступному.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Суд наголошує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача. Доказів які б спростовували спірний період трудової діяльності позивача відповідач не надав.

В контексті вищевикладеного, суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а та від 10 грудня 2020 року у справі №195/851/17 (2-а/195/161/17).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до переконання, що дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.08.1985 року по 22.09.1986 року в АТП 11856 у м. Бердичів, Житомирської області, з 01.09.1988 року по 10.11.1988 року у колгоспі ім. Корольова Бердичівського району, Житомирської області, з 08.05.1986 року по 28.09.1989 року в колоспі ім. Петровського, Бердичівського району, Житомирської області, з 15.04.1990 року по 31.05.1991 року у колгоспі ім. Корольова, с. Слободище, Бердичівського району, Житомирської області, з 15.08.1991 року по 08.05.1992 року в орендному колективі "Восход" с. Кодня, Житомирського району, Житомирської області є протиправними.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області від 15.09.2020 року, викладена у листі №0600-0303-8/70484 від 08.12.2020 року, у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах є протиправною та такою, що не відповідає вимогам законодавства.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Водночас, відповідно до пункту 4 частини 2статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тому, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, відповідача слід зобов`язати зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.08.1985 року по 22.09.1986 року в АТП 11856 у м. Бердичів, Житомирської області, з 01.09.1988 року по 10.11.1988 року у колгоспі ім. Корольова Бердичівського району, Житомирської області, з 08.05.1986 року по 28.09.1989 року в колоспі ім. Петровського, Бердичівського району, Житомирської області, з 15.04.1990 року по 31.05.1991 року у колгоспі ім. Корольова, с. Слободище, Бердичівського району, Житомирської області, з 15.08.1991 року по 08.05.1992 року в орендному колективі "Восход" с. Кодня, Житомирського району, Житомирської області.

Враховуючи вищевикладене, суд також приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області призначити позивачу пенсію з 31.10.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають задоволенню частково.

Підстави для застосування ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, викладену у листі №0600-0303-8/70484 від 08.12.2020 року, у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 01.08.1985 року по 22.09.1986 року в АТП 11856 у м. Бердичів, Житомирської області, з 01.09.1988 року по 10.11.1988 року у колгоспі ім. Корольова Бердичівського району, Житомирської області, з 08.05.1986 року по 28.09.1989 року в колоспі ім. Петровського, Бердичівського району, Житомирської області, з 15.04.1990 року по 31.05.1991 року у колгоспі ім. Корольова, с. Слободище, Бердичівського району, Житомирської області, з 15.08.1991 року по 08.05.1992 року в орендному колективі "Восход" с. Кодня, Житомирського району, Житомирської області до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах з 31.10.2019 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М.Шимонович