Справа № 705/3853/22
Суддя: Годік Л. С.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №705/3853/22
2-а/705/30/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С. розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманського відділу УДМС в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Уманського відділу УДМС в Черкаській області, в якому зазначає, що 02.09.2022 він отримав рішення № 59 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, затверджене начальником Уманського відділу УДМС у Черкаській області Приходьком Є.В. За змістом вказаного рішення, йому було необхідно покинути територію України у термін до 01.10.2022. Крім рішення № 59 від 02.09.2022 йому було вручено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МЧК № 001413 від 02.09.2022, складений та підписаний працівником Уманського відділу УДМС України в Черкаській області Пензаєм В.І., за ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 203 КУпАП та постанова серії ПН МЧК №001412 від 02.09.2022 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 3400 грн., складеною та підписаною начальником Уманського відділу УДМС України в Черкаській області Приходьком Є.В. про порушення ч.1,3 ст. 9, ч.1 ст. 17 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Рішення № 59 від 02.09.2022 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Темиртау, проте, ще в дитинстві він з батьками переїхали жити до м. Умань, оскільки його мати українка, уродженка м. Тальне Черкаської області. 17.03.1990 він отримав паспорт громадянина СРСР, де в графі національність вказано «українець», а місцем реєстрації є АДРЕСА_1 . В червні 1990 року він був призваний на строкову службу до Радянської армії в м. Кола Мурманської області, тому був знятий з реєстрації. Після проходження служби, через скрутне матеріальне становище він залишився в росії з метою заробітку коштів. В 1998 році він повернувся до України. Здійснивши ремонт в батьківському будинку, він зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де і почав проживати. Станом на сьогоднішній день він так і зареєстрований за вказаною адресою, проте проживає в м. Умані разом зі своєю матір`ю, яка є особою похилого віку, 1948 року народження, та потребує постійного догляду. Практично з 2018 року він проживає разом із матір`ю для забезпечення її нормального життя та догляду.

Починаючи з 04.08.1999, він працював на виробничому підрозділі Укрзалізниці на Христинівській дистанції колії і лише 01.06.2004 був звільнений. В 2015 році в Уманському РВ УДМС України в Черкаській області через відсутність документу з відміткою про перетинання державного кордону України та неможливість підтвердити законність перебування на території України йому було рекомендовано звернутися до посольства рф в Україні. Він отримав закордонний паспорт рф серії 51 № НОМЕР_1 , виданий посольством росії в Україні від 01.09.2016 з терміном дії до 01.09.2021 року. Повернувшись в м. Умань працівниками Уманського РВ УДМС України в Черкаській області йому було роз`яснено, що наявність вищевказаного закордонного паспорту дає йому підстави законного перебування в Україні, відповідно до термінів передбачених законодавством України, проте отримати паспорт громадянина України він не може. В добровільному порядку, він надавав всі наявні в нього документи до Уманського відділу Управління ММС України в Черкаській області з метою отримання паспорта громадянина України, що і слугувало підставою для складення протоколу, винесення постанови та відносно нього було прийнято рішення про примусове повернення як громадянина російської федерації. Тому, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення за № 59 «Про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства» від 02.09.2022, Уманського відділу Управління Державної міграційної служби у Черкаській області, код підрозділу 7113; визнати недійсним запис про прийняття рішення Уманським відділом УДМС у Черкаській області, про примусове повернення № 59 від 02.09.2022 року, здійснений в закордонному паспорті ОСОБА_1 .

За вх. № 20691 від 03.11.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до підпункту 9 пункту 4 та пункту 8 Положення про Уманський відділ Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, затвердженого наказом УДМС України в Черкаській області від 16.12.2021 №73, відділ є структурним підрозділом УДМС та приймає в межах своїх повноважень рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів за позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України. Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України від 22.09.2011 №3773-VІ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Кодексом України про адміністративні правопорушення та Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 за №353/271/150. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 02.09.2022 уповноваженою посадовою особою Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області відносно громадянина російської федерації ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії ПР МЧК №001413 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП, а саме за ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування. Цього ж дня, 02.09.2022, начальником Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області винесено постанову серії ПН МЧК №001412 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. Вказаний штраф ОСОБА_1 сплачено в повному розмірі, що підтверджується квитанцією від 02.09.2022 №90479252. Також, 02.09.2022 начальником Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області прийнято рішення №59 про примусове повернення громадянина російської федерації ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни. З указаним рішенням та вимогами статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо видворення в примусовому порядку у разі ухилення від виїзду за межі України у визначений строк ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис в оскаржуваному рішенні. Проте, він з ним не погоджується, тому звернувся з позовом до суду. Відповідач зауважує, що позивач є громадянином російської федерації, що підтверджується наявністю в матеріалах справи копії паспорта громадянина рф 51 № НОМЕР_1 . В Україну, до м. Умань, як зазначає сам позивач, він прибув у 1998 році, де і проживає по теперішній час. Тому, станом на час прийняття оскаржуваного рішення позивач перебував на території України з порушенням строків, визначених пунктом 2 Порядку №150, та ухилявся від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування. Доказів звернення до уповноваженого державного органу з документами про продовження строку перебування в Україні в порядку частини 2 статті 17 Закону №3773-УІ позивачем надано не було. Посилання позивача на ніби то існування обставин, передбачених статтею 31 Закону №3773-УІ, які унеможливлюють його примусове повернення, зокрема як «особу яка проявляє волевиявлення для отримання громадянства України», є необгрунтованими, оскільки за інформацією відділу з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції УДМС у Черкаській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з питань оформлення набуття/прийняття та встановлення належності до громадянства України не звертався, паспортом громадянина України не документувався. Крім того, за інформацією до відділу у справах іноземців та осіб без громадянства УДМС у Черкаській області він щодо оформлення дозволу на імміграцію в Україну, документування посвідками на постійне/тимчасове проживання, продовження строку перебування на території України не звертався. Позивач фактично без належних на те законних підстав протягом тривалого часу перебуває на території України. Доказів, які б підтверджували обставини, настання яких передбачає застосування положень частини 1 статті 31 Закону №3773-УІ, позивачем не надано. Також, відсутні підстави стверджувати, що позивач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому, порушений позивачем законодавчо встановлений порядок перебування на території України є достатньою підставою для застосування заходів у вигляді примусового повернення у країну походження або третю країну та у спірних правовідносинах є необхідним і достатнім засобом реагування відповідача на вказане порушення, у зв`язку з чим відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суддя вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина СРСР серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Темиртау Карагандинської області, в графі «національність» вказано «українець», в графі «ким виданий» - «відділом внутрішніх справ Уманського міськвиконкому Черкаської області». На відповідній сторінці «місце проживання» стоять відмітки «прописаний: АДРЕСА_1 від 27.04.1990», «виписаний 13.11.1990», « АДРЕСА_2 від 14.04.1998».

Згідно даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Темиртау Карагандинської області Казахстан, актовий запис № 3125 від 22.11.1972. Батьками вказані: батько ОСОБА_2 , росіянин, мати - ОСОБА_3 , українка.

Відповідно до паспорта російської федерації 51№ 6303711, який виданий 01.09.2016 на термін до 01.09.2021 і належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , міститься відмітка «02.09.2022 за № 59 Уманським відділом УДМС прийнято рішення про примусове повернення та встановлено строк для виїзду 30 діб. Зобов`язаний залишити територію України до 01.10.2022».

Згідно даних паспорта громадянина України НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Червоне Тальнівського району Черкаської області, вона зареєстрована 25.10.1978 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про укладення шлюбу за № 1947 від 10.12.2019 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , росіянин, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українка, зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 04.03.1972 здійснено запис № 257. Після укладення шлюбу прізвище дружини ОСОБА_5 . Видане свідоцтво НОМЕР_5 від 04.03.1972 року відділом ЗАГС м. Темиртау.

Як вбачається з рішення № 59 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 02.09.2022 було вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 01.10.2022 року.

02.09.2022 Уманським відділом Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МЧК 001413 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 203 КУпАП про те, що 02.09.2022 о 12:00 за адресою: АДРЕСА_3 був виявлений громадянин російської федерації ОСОБА_1 , який ухилявся від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_3 . У відповідній графі ОСОБА_1 надав свої пояснення, а саме: «…я на територію України прибув 01.03.1998 після закінчення військової служби в складі ВМФ рф та проживав в с. Собківка. На території України я проживаю спільно із мамою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за якою доглядаю, свою вину визнаю, прошу мінімального покарання. Послуг перекладача не потребую».

Постановою Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області серії ПН МЧК 001412 від 02.09.2022 відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП було накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. В той же день, 02.09.2022, ОСОБА_1 сплатив штраф у розмірі 3400,00 грн., що підтверджується квитанцією № 90479252.

Відповідно до довідки Дмитрушківської сільської ради Уманського району с. Собківка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по АДРЕСА_2 від 14.04.1998 року.

Згідно довідки виробничого підрозділу служби колії Христинівської дистанції колії за №21 від 21.09.2022 ОСОБА_1 дійсно працював в Христинівській дистанції колії з 04.08.1999 по 01.06.2004.

Відповідно до довідки релігійної організації «Центр свідків Єгови» за № 5012 від 29.09.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 06.04.2005 є присвяченим охрещеним служителем Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні.

Відповідно до підпункту 9 пункту 4 та пункту 8 Положення про Уманський відділ Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, затвердженого наказом УДМС України в Черкаській області від 16.12.2021 №73, відділ є структурним підрозділом УДМС та приймає в межах своїх повноважень рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів за позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Вказані правовідносини регулюються , в тому числі, Конституцією України, Законом України від 22.09.2011 №3773-VІ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 за №353/271/150.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-УІ.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 1 статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Частиною 3 статті 3 Закону №3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

За правилами, визначеними частинами 1, 3 статті 9 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №3773-УІ іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України (частина 2 статті 17 Закону №3773-VI).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону №3773-УІ іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати ЗО днів з дня прийняття рішення.

Частиною 1 статті 31 Закону №3773-УІ передбачено, що іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Терміни тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, які на законній підставі прибули в неї, визначені Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.20212 №150 (далі - Порядок №152).

Відповідно до пункту 2 Порядку №150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС; на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні є: проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився; працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України; недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання; ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування й неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк; порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно пункту 4 Інструкції №353/271/150 іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворенні на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Пунктом 5 Інструкції №353/271/150 визначено, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України (п. 5 Інструкції № 353/271/150).

Вищевикладене узгоджується з висновками Верховного Суду, зазначеними в постанові від 13.10.2021 у справі №263/14519/20 та в постанові від 20.09.2022 у справі 755/7030/21.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі, прийняття рішення; своєчасно, протягом розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновків, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв на підставах та в межах повноважень, а також у спосіб, що передбачені Конституцією України та вимогами чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підставі для задоволення позовних вимог .

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 5, 9, 77, 79, 139, 241-251,295 КАС України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Уманського відділу УДМС в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЛеся Сергіївна Годік