Справа № 500/87/23
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/87/23

27 лютого 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2023 року ОСОБА_1 /далі - позивач/ звернувся в Тернопільський окружний адміністративний суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області /далі ГУ ПФУ в Тернопільській області, в якій просив:

«Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 30 грудня 2022 о/р № НОМЕР_1 про відмову мені ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» згідно заяви від 22.12.2022 № 12129;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати мені - ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 01.01.2001 по даний час.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеної пенсії державного службовця з 12.09.2022 з врахуванням довідок про доходи (про складові зарплати), виданих Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, а саме: довідки від 21.12.2022 №1664/13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); довідки від 22.12.2022 № 1665/13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надати у встановлений судом строк, звіт про виконання судового рішення з моменту набрання рішенням законної сили».

Доводи сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, працюючи у Тернопільській міській раді на посадах начальника управління соціального захисту населення, заступника начальника управління соціального захисту населення, в.о. начальника управління соціальної політики, начальника управління соціальної політики, які прирівняно до посад державної служби, а тому вказаний стаж має включатися до стажу державної служби, що дає право на пенсійне забезпечення у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечили, покликаючись на те, що основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХП, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 № 239 «Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців» (яка була чинна до 26.10.2001) посади працівників міських адміністрацій було віднесено до відповідних категорій посад державних службовців.

04.07.2001 набрав чинності Закон України від 07.06.2001 № 2493-Ш «Про службу в органах місцевого самоврядування», статтею 14 якого керівники відділів, їх заступники виконавчих органів міських рад віднесено до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Одночасно постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2001 № 1441 «Про віднесення посад органів місцевого самоврядування до відповідних категорій посад» визнано такою, що втратила чинність Постанову Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 № 239.

Тому, на переконання позивача, період перебування позивача на посадах в органах місцевого самоврядування після 04.07.2001 не зараховується до стажу державної служби, (період роботи в Тернопільській міській раді з 12.11.1998 враховано по 03.07.2001 у зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про місцеве самоврядування».

Для зарахування періоду роботи з 01.01.2001 по даний час в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби немає підстав.

Процесуальні дії (рішення), заяви та клопотання сторін.

23.10.2023 позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Здійснено автоматизований розподіл судової справи. Визначено головуючого суддю у справі Баб`юка П.М.

12.01.2023 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, якою позовну заяву прийнято до розгляду, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників.

Залучено до участі в справі ГУ ПФУ в м. Києві, як відповідача за вимогою про визнання протиправним рішення від 30 грудня 2022 о/р № 4.

30.01.2023 ГУ ПФУ в Тернопільській області подано відзив на позов.

30.01.2023 подано відповідь на відзив.

21.02.2023 ГУ ПФУ в м. Києві подано відзив на позов.

Обставини встановлені судом.

ОСОБА_1 з 12.09.2022 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Тернопільській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

22 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про зарахування до стажу державної служби період моєї роботи в органах місцевого самоврядування з 01.01.2001 по даний час та про перерахунок раніше призначеної пенсії державного службовця з 12.09.2022 з врахуванням доходів за останні 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, відповідно до довідок про доходи за останні 60 календарних місяців роботи підряд з 01.09.2017 по 31.08.2022.

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 30 грудня 2022 о/р№ НОМЕР_1 «Про відмову гр. ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком згідно ЗУ «Про державну служб», ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» відповідно до заяви від 22.12.2022 №12129 відмовлено.

Рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 30.12.2022 о/р№4, мотивоване тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ збережено за особами, які на день набрання чинності (01.05.2016) Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIІІ «Про державну службу»:

мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України (незалежно від того, чи займають вони на вказану дату посаду державної служби);

займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до записів трудової книжки станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 працював на посаді начальника управління соціальної політики в Тернопільській міській раді, тобто перебував на посаді в органах місцевого самоврядування, що не відноситься до посад державної служби.

Пенсію обчислено відповідно до довідок Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації від 06.09.2022 №05-01-10/2780 (про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років), та №05-01-10/2781 про інші складові заробітної плати, визначені у середніх розмірах за місяць, що передує зверненню, як особі, що має не менше 20 років стажу державної служби та не займає на момент виходу на пенсію посади державної служби.

Як вказується в рішенні, ОСОБА_1 до заяви від 22.12.2022 №12129 долучено довідки управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 21.12.2022 №1664/13 (про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років) та №1665/13 про складові заробітної плати за 60 місяців перед зверненням за призначенням пенсії).

В заяві ОСОБА_1 просив зарахувати до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування (Тернопільській міській раді) та обчислити розмір пенсії на підставі наданих довідок.

Період роботи в Тернопільській міській раді з 12.11.1998 враховано по 31.07.2001 у зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (з 04.07.2001), Після набуття чинності вказаним Законом періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби не зараховуються.

Оскільки стаж роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби до моменту набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» з 04.07.2001), та ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 не займав посади державної служби позаяк працював в органах місцевого самоврядування, підстав для обчислення пенсії згідно довідок №1664/13 та №1665/13 немає.

У зв`язку із вказаним, прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Зміст спірних правовідносин.

Між сторонами виник спір, який стосується порядку зарахування стажу роботи в органах місцевого самоврядування, після набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (04.07.2001) до стажу державної служби.

Норми права застосовані судом до спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтю 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII "Про державну службу», на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII передбачено, що Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ втратив чинність, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Статтею 25 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723 "Про державну службу", на яку є посилення у пунктах 10-12 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень, визначені класифікація посад державних службовців з першої по сьому категорію, інших прирівняних до них посад не перелічених у цій статті та передбачено, що віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII Про державну службу пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII Про державну службу, що додаються: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Мотивована оцінка суду.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пункті 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція висловлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду в постановах від 12.04.2021 у справі № 591/3924/16-а, від 03.07.2018 у справі №265/3709/17 та від 19.03.2019 у справі № 357/1457/17, від 22.05.2020 у справі № 263/9612/16-а.

Таким чином, особи, які на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII №889 мають не менше 20 років стажу на посадах державної служби мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723, при цьому стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (була чинною до 01 травня 2016 року) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

За приписами ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" до 5 категорії посад віднесено посади міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, заступників голів районних рад, керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад.

Затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2001 року №1441 Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідної категорії посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців також передбачав, віднесення посади начальника (заступника) управління міської ради до п`ятої категорії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в управління соціальної політики Тернопільської міської ради з 01.01.2001 теперішній час, зокрема:

з 01.01.2001 по 30.05.2002 на посаді начальника управління соціального захисту населення Тернопільської міської ради;

з 31.05.2002 по 02.03.2004 на посаді заступника начальника управління соціального захисту населення Тернопільської міської ради;

з 15.02.2011 по 17.03.2014 на посаді заступника начальника управління соціальної політики Тернопільської міської ради;

з 18.03.2014 по 01.07.2015 на посаді в.о. начальника управління соціальної політики Тернопільської міської ради;

з 02.07.2015 по теперішній час на посаді начальника управління соціальної політики Тернопільської міської ради.

Таким чином, ОСОБА_1 з 01.01.2001 по теперішній час працював та продовжує працювати на посадах, що віднесені до п`ятої категорії. У зв`язку із чим, вказаний стаж має включатися до стажу державної служби, що дає право на пенсійне забезпечення у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Тому, відповідачі безпідставно виходили з того, що період перебування позивача на посадах в органах місцевого самоврядування після 04.07.2001 не зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На переконання суду, рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 30.12.2022 №о/р№4 прийняте, хоча й в межах наданих повноважень відповідачу, проте не на підставі та не спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є не обґрунтованим. Крім того, приймаючи вказане рішення відповідач 2 діяв не пропорційно, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача та цілям на досягнення яких спрямоване таке рішення.

Все вказане свідчить, що рішення від 30.12.2022 № о/р№4 прийнято з порушенням критеріїв, які передбачені частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому є протиправним.

Визначаючись із способом захисту порушених прав позивача суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач просить суду визнати протиправним рішенням від 30.12.2022 у справі о/р № 4.

Дане рішення за своєю правовою природою, є ненормативним правовим актом суб`єкта владних повноважень.

Скасування ненормативного акту це ліквідація негативного юридичного впливу правового акту на права, свободи та інтереси особи. Усунення юридичного конфлікту, який виникає у відповідній сфері правовідносин.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав позивача може бути відновлено, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Таким чином, для ефективного захисту прав позивача, суд вбачає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 30.12.2022 у справі о/р № 4.

Відтак, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 30.12.2022 у справі о/р № 4, а також зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 01.01.2001 по даний час.

Щодо іншої частини позовних вимог, суд зазначає наступне.

Позивачем додано до матеріалів справи наступні довідки:

1) довідку про складові заробітної плати для призначенні пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 21.12.2022 № 1664/13, із змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 працює в управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради на посаді начальника управління, заробітна плата станом на вересень 2022 року становить: посадовий оклад 7900 грн; надбавка за ранг (9 ранг) 500 грн; надбавка за вислугу років (40 відсотків, за стаж державної служби понад 25 років) 3360 грн; усього 11760 грн;

2) довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 21.12.2022 № 1665/13.

Вказані довідки за формою відповідають постанові Правління ПФУ № 1-3.

Як встановлено ОСОБА_1 з 01.01.2001 по теперішній час працював та продовжує працювати на посадах, що віднесені до п`ятої категорії, що має наслідком зарахування даного стажу до стажу державної служби. Наведене, дає право на пенсійне забезпечення у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Отож, зарахування роботи в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби має наслідком усунення юридичного конфлікту в сфері пенсійного забезпечення державного службовця, шляхом проведення перерахунку раніше призначеної пенсії державного службовця з 12.09.2022 з урахуванням довідок від 21.12.2022 № 1664/13 та від 21.12.2022 № 1665/13.

Вказане має наслідком ухвалення рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Крім того, позивач просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналіз викладених норм дає змогу дійти висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд (правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 04.07.2022 у справі № 380/22572/21).

Разом з тим, вирішуючи питання про встановлення судового контролю суд повинен володіти інформацією про дії відповідача, які спрямовані на ухилення від добровільного виконання рішення суду. Втім, позивач заявляючи клопотання про встановлення судового контролю не наводить жодного аргументу про те, що ГУ ПФУ в Тернопільській області не виконуватиме рішення суду.

Суд наголошує, що інститут судового контролю має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 07.02.2023 у справі № 140/559/22).

Таким чином, суд не встановивши обставин, які свідчать про те, що ГУ ПФУ в Тернопільській області не виконуватиметься рішення суду, яке набрало законної сили, не знаходить підстав для задоволення клопотання позивача про встановлення судового контролю.

Поряд з цим, суд роз`яснює, що позивач не позбавлений права звернутись до суду із заявою про встановлення контролю (статті 382, 383 КАС), якщо ГУ ПФУ в Тернопільській області не виконуватиме рішення суду в добровільному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив, що у справі, є судові витрати у виді судового збору сплаченого позивачем за подання позовної заяви в сумі 1073 грн.

За правилами статей 139, 143 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору підлягають стягненню в його користь з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві по 536,5 грн, з кожного окремо.

Керуючись статтями 2, 9, 12, 90, 132, 139, 143, 241-246, 255, 293, 295, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30 грудня 2022 о/р № НОМЕР_1 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» відповідно до заяви від 22.12.2022 № 12129.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 01.01.2001 по даний час.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеної пенсії державного службовця з 12.09.2022 з врахуванням довідок про доходи (про складові зарплати), виданих Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, а саме: довідки від 21.12.2022 №1664/13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); довідки від 22.12.2022 №1665/13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією).

У задоволенні клопотання про встановлення судового контролю відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору за звернення з позовом до суду, в сумі 536,5 грн, з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 код РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, 16,м. Київ 53,04053 Код ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.