Справа № 160/14206/22
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 160/14206/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року (суддя Горбалінський В.В.) в справі № 160/14206/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі ГУ ПФУ в м. Києві), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про скасування рішення ГУ ПФУ в м. Дніпропетровській області від 11 липня 2022 року № 57 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом зарахування періодів роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 , починаючи з моменту настання пенсійного віку, а саме з 07 квітня 2022 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №57 від 11 липня 2022 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 04 липня 2022 року, з урахуванням висновків суду.

В апеляційній скарзі відповідач ГУ ПФУ в м. Києві просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апелянт вказує, що страховий стаж позивача складає 18 років 02 місяці 21 день, тоді як відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у 2022 році право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років, за наявності страхового стажу не менше 29 років.

До страхового стажу не враховано періоди роботи, зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 28 квітня 1980 року, оскільки оформлення трудової книжки не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях № 58 від 29 липня 1993 року, а саме на титульній сторінці дату народження дописано іншими чорнилами.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 11 липня 2022 року №57 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В рішенні зазначено, що періоди роботи ОСОБА_1 , які зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , не підлягають зарахуванню до страхового стажу через заповнення дати народження ОСОБА_1 на титульній сторінці трудової книжки іншими чорнилами.

В рішенні також зазначено, що страховий стаж позивача становить 18 років 02 місяці 21 день.

Судом першої інстанції встановлено, що належним чином засвідченою копією трудової книжки серії НОМЕР_1 підтверджується, що вона оформлена на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З паспорту серії НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд першої інстанції вказав, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 відповідачами суду не надано, а тому періоди трудової діяльності безпідставно не взято до уваги при розрахунку стажу позивача для призначення пенсії за віком.

Крім цього, суд першої інстанції зауважив, у спірному рішенні наведено суперечливі твердження про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача, які зазначені у трудовій книжці, оскільки частина періодів роботи позивача, записи про які, зокрема, наявні у вказаній трудовій книжці, зараховані до її страхового стажу у розмірі 18 років 02 місяці 21 день.

Суд першої інстанції вважав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, а посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №57 від 11 липня 2022 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням територіальних органів Пенсійного фонду та виключною компетенцією уповноваженого органу, позовна вимога про зобов`язання призначити пенсію не може бути задоволена.

Разом з тим, враховуючи протиправність рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №57 від 11 липня 2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , з метою захисту прав позивача, керуючись положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 04 липня 2022 року, з урахуванням висновків суду.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, який слугував підставою для часткового задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 04 липня 2022 року звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України (ГУ ПФУ в м Києві) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», подавши відповідні документи.

За принципом екстериторіальності програмним забезпеченням Пенсійного фонду України визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу, - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №57 від 11 липня 2022 року відмовлено у призначенні пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. В рішенні зазначено, що страховий стаж позивача складає 18 років 02 місяці 21 днів з необхідних 29 років. До страхового стажу не зараховано періоди згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки оформлення трудової книжки не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях № 58 від 29 липня 1993 року, а саме на титульній сторінці дату народження дописано іншими чорнилами.

Спірним в цій справі є питання правомірності рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу через неправильне оформлення трудової книжки особи.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), підзаконними нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання зазначених законів.

Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, (далі Інструкція №58) встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 58 трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

За змістом пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

За положеннями пункту 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Пунктом 2.6 Інструкції № 58 передбачено, що якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відтак, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця.

Задля підтвердження відомостей, зазначених в трудовій книжці, позивачем надано до ГУ ПФУ, зокрема, індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 423/1881/17, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Неточність в записах в трудовій книжці та інших документах не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу, що дає особі право на призначення пенсії, оскільки працівник не повинен відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

При цьому суд звертає увагу, що підставою для не зарахування періодів діяльності до страхового стажу (не конкретизованих в рішенні про відмову у призначенні пенсії) є тільки зазначення дати народження не титульній сторінці трудової книжки іншими чорнилами.

Разом з тим, дата народження позивача, вказана в трудовій книжці, відповідає даті народження, зазначеної у паспорті громадянина України, й, як правильно вказав суд першої інстанції, будь-яких доказів щодо визнання недостовірними записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 відповідачами не надано, а тому безпідставно не взято до уваги записи в трудовій книжці позивача при розрахунку стажу позивача для призначення пенсії за віком.

Відповідно, є цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періодів роботи, зазначених в трудовій книжці, та, відповідно, про протиправність рішення №57 від 11 липня 2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком.

Апелянтом не приведено доводів у спростування обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права, а позивачем не оскаржено рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про зобов`язання призначити пенсію, тому судом не надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в цій частині.

Доводи апелянта зводяться до того, що позивач не має достатнього страхового стажу через недоліки у заповненні трудової книжки, та спростовані приведеними вище висновками суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року в справі № 160/14206/22 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року в справі № 160/14206/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 27 лютого 2023 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко