Справа № 460/51998/22
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2023 року м. Рівне №460/51998/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправними дій, зобов`язання утриматися від вчинення певних дій та стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправною та скасувати постанову начальника Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» Ткачука Ю.А. від 22.06.2022, якою із засудженого ОСОБА_1 стягнуто завдані установі матеріальні збитки в сумі 2500,00 гривень; 2) визнати протиправними дії Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» по стягненню із засудженого ОСОБА_1 матеріальних збитків, завданих пошкодженням камери відео-нагляду в сумі 2500,00 гривень; 3) зобов`язати Державну установу «Городищенська виправна колонія (№96)» утриматися від вчинення дій по стягненню із засудженого ОСОБА_1 матеріальних збитків, завданих пошкодженням камери відео-нагляду в сумі 2500,00 гривень; 4) визнати протиправними дії Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» по відрахуванню 75% коштів, які надійшли на особовий рахунок засудженого ОСОБА_1 , в порядку стягнення матеріальних збитків, завданих пошкодженням камери відео-нагляду в сумі 2500,00 гривень; 5) зобов`язати Державну установу «Городищенська виправна колонія (№96)» утриматися від вчинення дій по відрахуванню 75% коштів, які надійшли на особовий рахунок засудженого ОСОБА_1 , в порядку стягнення матеріальних збитків, завданих пошкодженням камери відео-нагляду в сумі 2500,00 гривень; 6) Стягнути з Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 300,00 гривень, завдану протиправними рішенням та діями. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з липня 2021 року утримується в ДУ "Городищенська виправна колонія ("№96)" та постановою від 22.06.2022 вирішено стягнути із засудженого завдані установі матеріальні збитки у сумі 2500 грн. Позивач не заперечує факт пошкодження 09.06.2022 камери відеонагляду установи, однак вказує, що таке стало наслідком необережних дій позивача. Зазначив, що оскаржувана постанова містить вказівку про стягнення матеріальних збитків не із заробітку позивача, а з нього особисто, що дає можливість відповідача здійснювати стягнення з будь-яких коштів, які надходять на особистий рахунок позивача. Також вказав про протиправність дій відповідача щодо відрахувань за заподіяні матеріальні збитки в розмірі 75% з усіх надходжень коштів на особовий рахунок позивача, в результаті чого за період з липня по листопада 2022 року з нього протиправно стягнуто 300 грн. Вважає дії відповідача та оскаржувану постанову необґрунтованою, такою, що прийнята без врахування всіх обставин справи, а отже протиправними. За таких обставин, просить позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на позову заяву, в якому позовні вимоги не визнав. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що з 11.07.2021 позивач відбуває покарання в установі на секторі для тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі та згідно з розпискою від 13.07.2021 йому доведено до відома повідомлення щодо використання в установі технічних засобів нагляду і контролю за засудженими. Стверджує, що дії відповідача щодо пошкодження камери відео спостереження мали на меті грубе порушення режиму утримання в установі, а тому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна, яка становить 2500грн. З огляду на наведене, вважає, що постанова про стягнення матеріальних збитків, є правомірною, а відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивач не погодився з аргументами відповідача, наведеними у ньому, та просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

22 грудня 2022 року позовна заява надійшла до суду.

27 грудня 2022 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27 лютого 2023 року ухвалою суду відповідачу поновлений процесуальний строк для подання відзиву на позов.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в спрощеному позовному провадженні, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяви по суті справи, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

З 11.07.2021 ОСОБА_1 відбуває міру покарання в ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)».

22.06.2022 начальником ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)», за результатами розгляду матеріалів, які підтверджують факт навмисного заподіяння 09.06.2022 шкоди державному майну засудженим ОСОБА_1 , а саме: пошкодження камери відео нагляду, унаслідок чого остання вийшла з ладу та стала непридатною для подальшої експлуатації, в результаті чого засуджений завдав установі матеріальні збитки в сумі 2500грн, прийнято постанову про стягнення із засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 завдані установі матеріальні збитки у сумі 250 грн.

Вважаючи зазначену постанову та дії відповідача щодо стягнення з нього матеріальних збитків в сумі 2500грн протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України) кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.

Згідно з ст. 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 3 КВК України до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання. (ч.1, 2, 4 ст. 7 КВК України).

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі регулюють Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5 (далі Правила).

Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил, ці Правила обов`язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи.

Пунктом 1 розділу ІІ Правил визначено, що засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених Кримінально-виконавчим кодексом України, законами України і встановлених вироком суду.

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також Кримінально-виконавчим кодексом України, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.

Згідно з приписами пункту 1 розділу XXIII Правил, нагляд за засудженими є системою заходів, спрямованих на забезпечення відбування та виконання кримінальних покарань у виді обмеження та позбавлення, довічного позбавлення волі та арешту шляхом цілодобового і постійного контролю за поведінкою засуджених у місцях їх проживання та праці, попередження та припинення з їх боку протиправних дій, забезпечення вимог ізоляції засуджених та безпеки персоналу установ виконання покарань.

Для забезпечення нагляду за поведінкою засуджених у відділеннях соціально-психологічної служби, локальних секторах, камерах, прогулянкових двориках, у місцях їх праці, їдальнях, клубах, медичних частинах та лікарняних закладах адміністрацією установ виконання покарань встановлюються відеокамери, про що засуджений інформується під підпис.

При цьому, суд враховує, що відповідно до статті 102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених (ч. 1).

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

В силу вимог абз. 6 ч. 4 ст. 107 КВК України засудженим забороняється, зокрема, умисно завдавати шкоду державному, комунальному майну, майну інших юридичних чи фізичних осіб, у тому числі майну інших засуджених, створювати загрозу заподіяння шкоди такому майну.

Норми аналогічного змісту викладені також у Правилах внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

Згідно з ст. 136 КВК України засуджені до позбавлення волі несуть матеріальну відповідальність за заподіяні під час відбування покарання матеріальні збитки державі згідно із законодавством. Засуджені також повинні відшкодувати збитки, заподіяні колонії, і додаткові витрати, пов`язані з припиненням втечі засудженого, лікуванням засудженого, який навмисно заподіяв собі тілесні ушкодження. Якщо збитки заподіяні у процесі виконання трудових обов`язків, засуджені несуть матеріальну відповідальність у розмірі і на підставах, встановлених законодавством про працю. В інших випадках збитки відшкодовуються в розмірі і на підставах, встановлених цивільним законодавством.

У разі заподіяння матеріальних збитків кримінальним правопорушенням, вчиненим засудженим під час відбування покарання, стягнення збитків провадиться на загальних підставах.

Порядок стягнення матеріальних збитків, заподіяних засудженими до позбавлення волі визначені ст. 137 КВК України.

Так, матеріальні збитки, заподіяні державі засудженими під час відбування покарання, стягуються з їхнього заробітку за постановою начальника колонії. До винесення постанови має бути встановлений розмір збитків, обставини, за яких їх було завдано, і ступінь вини засудженого в заподіянні збитків. У процесі перевірки у нього береться письмове пояснення.

Постанова начальника колонії про стягнення збитків оголошується засудженому під розписку.

Засуджений може оскаржити постанову начальника колонії вищій посадовій особі. Подача скарги не зупиняє виконання постанови про стягнення збитків. Вища посадова особа може скасувати постанову про стягнення збитків або зменшити розмір суми, що підлягає стягненню.

Неправильно відраховані суми за заподіяні матеріальні збитки підлягають поверненню засудженому і зараховуються на його особовий рахунок.

Після звільнення засудженого від покарання збитки, не відшкодовані ним під час відбування покарання, можуть бути стягнені за рішенням суду у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що 09.06.2022 засуджений ОСОБА_1 допустив порушення встановленого порядку відбування покарання, що виразилось в умисному завданні шкоди державному майну (пошкодження камери відео-спостереження та приведення її у непридатний для подальшого використання стан). Вказана обставина підтверджується матеріалами справи, а саме: рядом рапортів, пояснень, висновку про встановлення факту порушення, а також змістом постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі № 460/23348/22.

У висновках даного рішення суду зазначено, що «твердження позивача, що ним неумисно було пошкоджено камеру відео спостереження не знайшло свого підтвердження у ході розгляду справи. Факт пошкодження камери та не можливість її відремонтувати підтверджується рапортом начальника відділу інженерно-технічних засобів охорони, зв`язку та інформатизації Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» від 10.06.2022, журналом технічних оглядів камер і планових обшуків дільниць для тримання осіб в секторі максимального рівня безпеки для тримання чоловіків до довічного позбавлення волі та фотодоказами».

У зв`язку з цим, 22.09.2022 ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)» прийнято постанову про поміщення засудженого в карцер установи виконання покарань.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі № 460/23348/22 підтверджено правомірність вказаної постанови, а у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено.

В цей же день, 22.06.2022 ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)» прийнято постанову про стягнення із засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 завдані установі матеріальні збитки у сумі 2500 грн.

Крім того, суд враховує, що по прибуттю до Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» ОСОБА_1 було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, доведено вимоги чинного законодавства щодо відбування покарання, що підтверджується розпискою засудженого від 13.07.2021. Також, 13.07.2021 позивача було повідомлено про застосування в Державній установі «Городищенська виправна колонія (№96)» технічних засобів нагляду і контролю.

Зважаючи на встановлення факту умисного пошкодження позивачем камери відео спостереження та приведення її у непридатний для подальшого використання стан, останній зобов`язаний понести матеріальну відповідальність за заподіяні під час відбування покарання матеріальні збитки державі.

Поряд з цим, суд враховує, що позивач не працює і не працював на час вчинення порушення порядку відбування покарання, а отже не мав заробітку, стягнення збитків з якого передбачене ст. 107 КВК України. Відтак, в даному випадку слід застосовувати положення ст. 106 КВК України, якою встановлено, що збитки відшкодовуються в розмірі і на підставах, встановлених цивільним законодавством.

Так, відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Як вже зазначалося судом раніше, внаслідок неправомірних та умисних дій позивача 09.06.2022 ним було пошкоджено державне майно, а саме: камеру відео спостереження, вартість якої відповідно до акту списання основних засобів від 07.10.2022 становила 2500грн. Отже, відшкодування позивачем завданих матеріальних збитків в повному обсязі настане у разі сплати (стягнення з його особового рахунку) коштів у розмірі 2500 грн.

Зважаючи на встановлені обставини справи в їх сукупності, постанова ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)" від 22.06.2022 про стягнення із засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 завдані установі матеріальні збитки у сумі 2500грн. відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, позаяк прийнята обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, на підставі наданих відповідачу повноважень, а тому правові підстави для ї скасування у суду відсутні.

При цьому, враховуючи, що на особистому рахунку позивача знаходиться недостатня для стягнення в повному обсязі сума коштів, та з метою не обмеження позивачу можливості реалізації його права на телефонні дзвінки та користування мережею Інтернет, таке стягнення відбувається з розрахунку 75 % з усіх надходжень, за аналогією порядку, встановленого ч. 2 ст. 120 КВК України, що також є правомірним з огляду на встановлені обставини.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні даного спору, з огляду на встановлені обставини, дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача прийняте в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано і правомірно. В той час як порушення прав позивача, про захист яких він просив в судовому порядку, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду. При цьому решта позовних вимог, є похідними від вимоги про визнання протиправною та скасування спірної постанови. Оскільки спірна постанова визнана судом правомірною та такою що не належить до скасування, то решта позовних вимог задоволенню теж не належить.

За наведеного, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Правові підстави для застосування статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправними дій, зобов`язання утриматися від вчинення певних дій та стягнення коштів, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 27 лютого 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (ДП "Городищенська виправна колонія (№96)", с. Городище, Рівненський район, Рівненська область, 35341, ЄДРПОУ/РНОКПП паспорт № НОМЕР_1 )

Відповідач - Державна установа "Городищенська виправна колонія (№96)" (с. Городище, Рівненський район, Рівненська область, 35341, ЄДРПОУ/РНОКПП 08564386)

Суддя Т.О. Комшелюк