Справа № 607/1628/23
Суддя: Герчаківська О. Я.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2023 Справа №607/1628/23

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Крук А. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача, адвоката Янчишина В. Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6434004 від 20 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі ГУНП в Тернопільській області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6434004 від 20 січня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серія ЕАР № 6434004 від 20 січня 2023 року, винесеною ВП № 4 (м. Збараж) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області інспектором старшим сержантом поліції Садовою О. О., притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . У постанові вказано, що ОСОБА_1 20 січня 2023 року о 13:19:49 у с. ГаїШевченківські по вул. Центральна, керуючи транспортним засобом FORD MONDEO, р.н. НОМЕР_1 , здійснив зупинку автомобіля в місці зупинки для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.п 15.9.г Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) та ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Також вказано, що водій керував транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем пасивної безпеки, чим порушив п. 2.3в ПДР та ч. 5 ст. 121 КУпАП, за що було накладено штраф у розмірі 510,00 грн.

Із вище вказаною постановою ОСОБА_1 не погоджується, вважає її безпідставною та протиправною, виходячи із того, що 20 січня 2023 року він не керував автомобілем Ford Mondeo, р.н. НОМЕР_1 , не порушував жодних вимог ПДР, у тому числі щодо зупинки транспортного засобу на місці зупинки для маршрутних транспортних засобів та правил користуванні пасом безпеки.

З огляду на вказане, позивач просив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6434004 від 20 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн скасувати, адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 30 січня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6434004 від 20 січня 2023 року. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

09 лютого 2023 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву від ГУНП в Тернопільській області, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність, з огляду на те, що 20 січня 2023 року позивач керував транспортним засобом у с. ГаїШевченківські, вулиця Центральна, здійснив зупинку в місці зупинки для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9г ПДР, крім того керував без паска безпеки, чим порушив п. 2.3в ПДР України. Поліцейським СРПП ВП № 4 (м. Збараж) ст. сержантом Садова О. О. ГУНП в Тернопільській області було виявлено дане порушення правил дорожнього руху та винесено на позивача постанову серії ЕАР № 6434004 від 20 січня 2023 року за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на позивача штраф в розмірі 510 грн. Також необхідно звернути увагу суду на те, що окрім скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відносно нього оформлено адмінматеріали за ст. 130 КУпАП, оскільки при спілкуванні з позивачем працівниками поліції було виявлено ознаки, а саме: різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя у вигляді почервоніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та поведінка, що не відповідає обстановці. Також позивач ОСОБА_1 пропонував посадовій особі Збаразького районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області неправомірну вигоду за уникнення відповідальності, факт вчинення зафіксований на відео матеріалах. Постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Янчишин В. Й. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без його участі у зв`язку із зайнятістю по службі.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6434004 від 20 січня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП за те, що він 20 січня 2023 року о 13 год. 19 хв. 49 сек. на вул. Центральній у с. ГаїШевченківські керуючи транспортним засобом FORD MONDEO, р.н. НОМЕР_1 , здійснив зупинку автомобіля в місці зупинки для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.п 15.9.г ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Також водій керував транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем пасивної безпеки, чим порушив п. 2.3в ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП. Працівником поліції застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її скасувати.

Частиною 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною другою ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом спірної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Частиною першою ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки.

Згідно п. 15.9г Правил дорожнього руху зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Разом з тим у спірній постанові вказано, що позивач здійснив зупинку у місці зупинки для маршрутних транспортних засобів, тобто порушив заборону зупиняти ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків, яка передбачена підпунктом е) пункту 15.9 ПДР.

Частиною п`ятою ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

За змістом п. 2.3в) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У постанові від 26 квітня 2018 року по справі № 338/1/17 Верховний Суд висловив позицію про вірність висновків суду першої інстанції, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

У постанові по справі № 357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року Верховний Суд звернув увагу на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будьяких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будьякого доказу, якто наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Оглядом матеріалів диску, наданого суду представником відповідача встановлено наявність п`яти відеозаписів:

00000__0008В, 00000__0009В, 00000__0010В, 00000__0010В, на яких зображено спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими, проходження огляду на стан сп`яніння та процедуру складання адміністративних матеріалів;

файл HNQW8475 містить запис із відеореєстратора автомобіля інспекторів, із якого вбачається, що автомобіль працівників поліції рухається, зупиняється за узбіччі дороги та, помітивши автомобіль Ford Mondeo, р.н. НОМЕР_1 , який їде навпроти, починають рух назустріч йому (03 хв. 01 сек. відеозапису, що відповідає фактичному часу 12 год. 29 хв. 06 сек.) Автомобіль Ford Mondeo, р.н. НОМЕР_1 зупиняється на узбіччі і чоловік виходить з автомобіля. В подальшому на даному відеозаписі та відеозаписі із камери відеореєстратора, що на файлі VEEH4062 зафіксоване лише спілкування ОСОБА_1 із поліцейськими.

Оглядом відеозапису із файлу HNQW8475 судом не встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом FORD MONDEO, р.н. НОМЕР_1 , здійснив зупинку автомобіля в місці зупинки для маршрутних транспортних засобів. На відеозаписі не вбачається жодного дорожнього знаку, дорожньої розмітки чи інших розпізнавальних знаків, які б дали можливість ідентифікувати вказане місце як місце зупинки для маршрутних транспортних засобів.

Окрім цього, відеозапис не містить інформації щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем пасивної безпеки.

Відтак, з огляду на наявні докази, судом не встановлено наявності в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Представником ГУНП в Тернопільській області не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем інкримінованих адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП для притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

Суд звертає увагу на те, що сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (постанова Верховного Суду від 14 травня 2020 року в справі № 240/12/17).

Твердження сторони відповідача про те, що під час винесення постанови позивач не скористався своїм правом заявляти клопотання, давати пояснення та подавати докази, по факту скоєння адміністративного правопорушення, що свідчить про визнання ним своєї вини та згоду з притягненням до адміністративної відповідальності, суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, згідно вказаної статті особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно статті 63 Конституції України, особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Щодо покликання представника відповідача на те, що позивач на місці розгляду не заперечував щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, суд роз`яснює, що згідно з позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16а).

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у даній адміністративній справі не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано до суду належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, та, зокрема, доказів вчинення позивачем відповідного адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1213 КУпАП.

Зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП.

За наведених вище обставин, суд доходить до переконання, що позов ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6434004 від 20 січня 2023 року, слід задовольнити шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином із відповідача ГУНП в Тернопільській області на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 536,80 грн.

На підставі ст.ст. 9, 1213, 126, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 20, 70, 7277, 122, 242, 244246, 257, 271, 286 КАС України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, Правилами дорожнього руху України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6434004 від 20 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість вісімдесят),80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, , адреса місцезнаходження: вул. Валова, буд. 11, м. Тернопіль, 46001.

Головуючий суддя О.Герчаківська