Справа № 548/187/22
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 лютого 2023 р.Справа № 548/187/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 29.09.2022 по справі № 548/187/22

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 29.09.2022 позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задоволено частково.

27.10.2022 Державною службою України з безпеки на транспорті подано до Другого апеляційного адміністративного суду через систему "Електронний суд", а також на електронну пошту апеляційні скарги на зазначене рішення, які зареєстровані 06.12.2022 та 09.12.2022 відповідно.

Зміст та вимоги апеляційних скарг, направлених 27.10.2022 до суду апеляційної інстанції, повністю співпадають, що дає підстави вважати їх однією апеляційною скаргою.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022 витребувано з Хорольського районного суду Полтавської області справу № 548/187/22, яка передана судді-доповідачу до розгляду 28.02.2023.

В апеляційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування зазначеного клопотання вказано, що апелянтом отримано копію судового рішення лише 11.10.2022, про що свідчить відмітка апелянта про прийняття вхідної кореспонденції з вхідним номером документа та датою: № 29942/0/7-22 від 11.10.2022. Копія документа від суду з відповідною відміткою про її прийняття апелянтом долучається до апеляційної скарги в якості додатку. Відповідно, отримавши рішення суду першої інстанції 11.10.2022, апелянт має право розраховувати, згідно вимог ст. 286 КАС України, на надання йому десятиденного строку з дня проголошення судового рішення на подання апеляційної скарги у справі, який, враховуючи обставини справи, мусить закінчитись 21.10.2022. Також, відповідач звертає увагу суду на той факт, що 24.02.2022 Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні № 64/2022 від 24.02.2022, який в наступному затверджений Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022, введено воєнний стан на всій території України, який триває і на теперішній час. В якості належних доказів існування відповідних обставин, які унеможливлюють подання відповідачем апеляційної скарги у встановлені законодавством строки, а саме через військову агресію російської федерації проти України, ведення бойових дій на території Київської області та м.Київ зокрема, кібератаки на портал Судова влада України, його сервіс Електронний суд, а також сайт Укртрансбезпеки, тимчасове призупинення фінансування видатків на сплату судового збору, які як в сукупності, так і кожна окремо є обставинами, які є об`єктивними, невідворотними, не залежали від волі відповідача та не могли бути усунуті ним самостійно, надано суду належним чином засвідчену копію довідки Державної служби України з безпеки на транспорті від 23.06.2022. З урахуванням наведеного, відповідач просить вважати наведені факти поважними підставами для прийняття апеляційної скарги та поновити процесуальний строк на звернення до суду.

Перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що предметом спору у цій справі є оскарження позивачем рішення відповідача у справі про адміністративне правопорушення.

Приписами ст. 286 КАС України визначені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею (справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Колегія суддів зазначає, що ст. 286 КАС України є спеціальною нормою процесуального закону, що визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, та частина четверта якої встановлює спеціальні у відношенні до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України строки на апеляційне оскарження (протягом десяти днів) і порядок обчислення цього строку (з дня проголошення судового рішення).

Водночас, ст. 286 КАС України не обмежено повноваження суду апеляційної інстанції щодо поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку частини третьої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, і на відміну від правил, установлених статтею 270 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачений статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження не є преклюзивним.

Таку сталу правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.02.2019 по справі № 500/6596/17, від 21.02.2020 по справі № 640/4915/19, від 11.06.2020 по справі № 640/3859/19, від 23.12.2021 по справі № 640/26945/20.

Суд зазначає, що оскільки статтею 286 КАС України передбачено спеціальний, усічений строк апеляційного оскарження, який становить 10 днів (а не 30 днів, як передбачено частиною 1 статті 295 КАС України), а тому строк, протягом якого особа, відповідно до частини 2 статті 295 КАС України, вправі вимагати поновлення строку апеляційного оскарження у зв`язку з несвоєчасним отриманням рішення суду, також не повинен перевищувати 10 днів.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення ухвалено 29.09.2022, його повний текст складено 29.09.2022, про що чітко зазначено у рішенні, тоді як апеляційна скарга подана 27.10.2022, тобто, поза межами десятиденного строку на апеляційне оскарження, встановленого ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Згідно з ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Отже, особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк. КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Колегія суддів не заперечує того факту, що копія оскаржуваного рішення отримана відповідачем 11.10.2022. Отже, останнім днем подачі апеляційної скарги, з урахуванням ст. 286, п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України, є 21 жовтня 2022 року, про що зазначає сам відповідач.

Однак, апеляційна скарга подана 27 жовтня 2022 року, тобто з пропуском строку, передбаченого КАС України.

Посилання апелянта на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до апеляційного суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу відповідача, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги.

Зокрема, судом не встановлено обставин, що перешкоджали апелянту через запровадження в Україні воєнного стану звернутись до суду із апеляційною скаргою вчасно, а сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду у розумні строки, у зв`язку із запровадження такого, не може вважатись поважною причиною цих строків.

Посилання апелянта на ведення бойових дій на території Київської області та м.Київ зокрема, кібератаки на портал Судова влада України, його сервіс Електронний суд, а також сайт Укртрансбезпеки, про що надано довідку Державної служби України з безпеки на транспорті від 23.06.2022, колегія суддів вважає такими, що не вплинули на можливість реалізації відповідачем свого права на апеляційне оскарження, оскільки з 11.10.2022 (дати отримання судового рішення) по теперішній час Київська міська територіальна громада не входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 (зі змінами).

Доводи скаржника із посиланням на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин, суд також вважає неприйнятними, оскільки останній стосується суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких(-го) настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких(-го) стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Також суд акцентує увагу на тому, що органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених, в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтермінувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалі від 29.08.2022 у справі № 640/21878/20.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо тимчасового призупинення фінансування видатків на сплату судового збору, колегія суддів зважає на те, що сплата судового збору була здійснена відповідачем ще 13.10.2022 відповідно до платіжного доручення № 1872, тоді як апеляційну скаргу відповідач подав лише 27.10.2022, а, отже, в цій ситуації заявник, вочевидь, допустив безпідставне зволікання з поданням апеляційної скарги.

Жодних обґрунтованих доводів про поважність причин, з яких відбулося таке зволікання з поданням апеляційної скарги за період після сплати судового збору, заявник в клопотанні про поновлення строку не наводить, в той час як вказані аргументи є доречними та важливими в контексті розгляду цієї справи.

Організація роботи Державної служби України з безпеки на транспорті є суб`єктивним чинником та, за відсутності об`єктивних підстав, що підтверджені належними та допустимими доказами, не є поважною підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки тривалість процедури оформлення документів безпосередньо залежить від ефективної роботи працівників і не свідчить про наявність особливих і непереборних обставин, які є поважними причинами для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Крім того, у ситуації з пропуском строків державними органами, поважними причинами пропуску строку апріорі не можуть виступати недоліки внутрішньої організації роботи суб`єкта владних повноважень, які перебувають у прямій залежності від волі скаржника. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу належного врядування та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 29.08.2022 у справі № 640/21878/20, від 13.09.2022 у справі № 520/11805/2020.

Жодних інших доводів про поважність причин, з яких відбулося зволікання з поданням апеляційної скарги, заявник в клопотанні про поновлення строку не наводить.

Відтак, зазначені апелянтом обставини про поновлення строку на подання апеляційної скарги є необґрунтованими та безпідставними, а тому останні не можуть свідчити про поважність підстав його пропуску.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про поновлення строку апеляційного оскарження.

Керуючись ст. 121, 286, 295 , 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 29.09.2022 по справі № 548/187/22, наведені Державною службою України з безпеки на транспорті.

Клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про поновлення строку на апеляційне оскарження залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя П`янова Я.В.
Судді Присяжнюк О.В. Спаскін О.А.