Справа № 620/1538/23
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року Чернігів Справа № 620/1538/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., за участю секретаря Бородулі В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовомУправління земельних ресурсів Чернігівської міської ради
до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
про скасування постанови про накладення штрафу та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:

Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данілевського О.М. від 17.01.2023 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №69555624 та зобов`язати закрити виконавче провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.10.2021, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2022 у справі №620/9166/21 задоволені вимоги ОСОБА_1 та зобов`язано Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради надати ОСОБА_1 інформацію згідно із запитом від 26.07.2021. Так, управлінням в межах своєї компетенції, на виконання вказаного рішення, листом від 24.05.2022 №144/ІН/2-08 надано запитувану інформацію. Таким чином, боржником було виконано судове рішення добровільно та до відкриття виконавчого провадження, що є підставою для закриття виконавчого провадження, однак на лист управління щодо виконання судового рішення в добровільному порядку, відповідач відповіді не надав.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуба Ю.О. від 1523.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з урахуванням правил для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена на офіційну електронну адресу відповідачів.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній із позовними вимогами не погоджується та просить в їх задоволенні відмовити в повному обсязі. Зазначає, що 03.08.2022 до Відділу надійшов виконавчий лист ОСОБА_1 про зобов`язання Управління надати інформацію. У зв`язку з тим, що виконавчий документ відповідав вимогам, встановленим ст. 4 Закону, а також не було підстав для повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання 04.08.2022 у виконавчому провадженні ВП 69555624 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 11.08.2022 до виконавчої служби надійшов лист боржника щодо виконання рішення суду, з якого було встановлено, що відповідь стягувачу надано не в повному обсязі та не у спосіб, визначений судовим рішенням.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що 26.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради з запитом на інформацію, в якому просив надати достовірну та повну інформацію на запит про наявність всіх вільних земельних ділянок державної та комунальної форми власності (з зазначенням відповідних кадастрових номерів, типу власності, цільового призначення, площі земельної ділянки) у місті Чернігові з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не більше 0,15 гектара у відповідності до норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам згідно вимог статті 121 Земельного кодексу України позивачу як учаснику бойових дій, які можуть бути приватизовані; для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара у відповідності до норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам згідно вимог статті 121 Земельного кодексу України позивачу як учаснику бойових дій, які можуть бути приватизовані.

Листом від 28.07.2021 № 5730/2-08 заявнику було повідомлено, що Чернігівська міська рада вирішує питання щодо надання земельних ділянок лише із земель комунальної власності. Також було зазначено, що виконавчими органами Чернігівської міської ради не розроблялося графічних матеріалів щодо земель запасу міста Чернігова. Враховуючи наведене вище, станом на сьогоднішній день, відсутня інформація щодо земельних ділянок із земель запасу міста Чернігова, що можуть бути використані для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для будівництва індивідуальних гаражів.

Вважаючи, що Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради протиправно не надав інформації на його запит, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

За результатами розгляду адміністративної справи №620/9166/21 рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.10.2021, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2022 у справі №620/9166/21 визнано протиправною бездіяльність Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради щодо надання публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 26.07.2021. Зобов`язано Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради надати ОСОБА_1 інформацію згідно із запитом від 26.07.2021.

05.07.2022 Чернігівським окружним адміністративним судом видано ОСОБА_1 виконавчий лист №620/9166/21 про зобов`язання Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради надати ОСОБА_1 інформацію згідно із запитом від 26.07.2021 (а.с. 72).

З огляду на матеріали справи Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради 24.05.2022 листом №144/ІН/2-08 надало ОСОБА_1 інформацію на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 (а.с. 76).

Вказаний лист боржника ОСОБА_1 отримав, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 77).

23.08.2022 стягувач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив прийняти до виконання виконавчий лист Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.07.2022 у справі №620/9166/21. У вказаній заяві стягувач зазначив, що Управлінням на виконання судового рішення було вкотре надано йому інформацію аналогічного змісту, що була надана до звернення до суду із позовною заявою (а.с. 71).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Данілевського О.М. від 04.08.2022 відкрито виконавче провадження №69555624 (а.с. 73).

Не погоджуючись із вказаною постановою про відкриття виконавчого провадження Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради звернулося до суду, втім ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду 20.09.2022 позовну заяву управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

11.08.2022 до відділу примусового виконання рішення надійшов лист Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради від 09.08.2022, яким повідомлялось про надання ОСОБА_2 інформації на його запит від 26.07.2021. На підтвердження викладеного, до листа боржника додано копію листа, адресованого стягувачу (а.с. 74-75).

05.09.2022 головним державним виконавцем здійснено перевірку виконання рішення суду, за результатами якої складено акт про те, що рішення суду боржником не виконано (а.с. 82).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Данілевського О.М. від 05.09.2022 на боржника накладено штраф за невиконання рішення суду без поважних причин в розмірі 5100,00 грн (а.с. 81).

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради звернулося до суду, втім ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду 04.10.2022 позовну заяву управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

17.01.2023 головним державним виконавцем здійснено повторну перевірку виконання боржником судового рішення, за результатами якої складено акт державного виконавця про те, що рішення суду боржником не виконано (а.с. 88).

17.01.2023 головним державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк у розмірі 10200,00 грн; попереджено боржника про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення та встановлено новий строк його виконання (10 робочих днів) (а.с. 87).

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1, 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частина 1 статті 4 Закону встановлює вимоги до виконавчого документа. Так, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Підстави повернення виконавчого документа без виконання визначено частиною 4 ст. 4 Закону. Так, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувана про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону).

Враховуючи вимоги чинного законодавства, у даному випадку виконавчий лист відповідав вимогам, встановленим ст. 4 Закону, з огляду на наявні у справі докази підстави, передбачені ч. 4 ст. 4 Закону для повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання також відсутні, а тому державний виконавець приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої - третьої статті 63 Закону, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Однією з умов для повторного накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є повторне невиконання ним виконавчого документа (судового рішення). Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути перш за все встановлено факт повторного невиконання боржником судового рішення.

Щодо посилання позивача на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята відповідачем після добровільного виконання судового рішення суд зазначає, що стягувачем про надання відповіді на виконання судового рішення було зазначено у самій заяві про відкриття виконавчого провадження.

Так, листом від 24.05.2022 боржник на виконання рішення суду надав стягувачу наступну інформацію:

«Рішенням Чернігівської міської ради від 01 грудня 2020 року, № 2/VIII-26 «Про програму підтримки учасників АТО/ООС, членів їх сімей та сімей загиблих (померлих) учасників АТО/ООС - мешканців м. Чернігова на 2021-2023 роки», затверджено таку Програму, пунктом 13 заходів якої передбачено надання учасникам АТО/ООС,, сім`ям загиблих (померлих) учасників АТО/ООС земельних ділянок із запасу державної (комунальної) власності для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва та індивідуального дачного будівництва.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» з дня набрання чинності цим Законом (набрав чинності з 1 січня 2013 року) землі державної та комунальної власності вважаються розмежованими.

Враховуючи ст. 83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, земельні ділянки, , на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Нормами статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Тобто, Чернігівська міська рада вирішує питання щодо надання земельних ділянок лише із земель комунальної власності.

Пунктом 2 статті 19 Земельного кодексу України, встановлено, що земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Станом на день надання інформації, вільні сформовані земельні ділянки, площею у відповідності до норм безоплатної передачі їх у власність громадянам, згідно вимог ст. 121 ЗКУ, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), передбачені для передачі, відсутні.

Питання вивільнених земельних ділянок, відповідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішується виключно на пленарних засіданнях та проекти рішень розміщуються на офіційному веб-порталі Чернігівської міської ради в розділі «Публічна інформація» - «Проекти рішень міської ради» (посилання: http://www.chemigiv-rada.gov.ua).

У разі вивільнення земельних ділянок, які перебували у власності (користуванні) громадян чи юридичних осіб за вищевказаним цільовим призначенням, інформація буде відображена на GIS карті Чернігова, з якою Ви можете самостійно ознайомитись на офіційному веб-порталі Чернігівської міської ради (посилання: http://www.chemigiv-rada.gov.ua).

Згідно даних з кількісного обліку земель території м. Чернігова, площа земель запасу міста та земель не наданих у власність чи користування становить 3014,1219 га (в т.ч. землі загального користування). Сформовані та виділені під забудову земельні ділянки відсутні.

Додатково повідомляємо, що частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно, до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача, (у разі, вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).» (а.с. 24).

У подальшому боржником додатково листом від 30.12.2022 стягувачу повідомлено про направлення запиту ОСОБА_1 щодо наявності вільних земель державної власності до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та до Чернігівської обласної військової адміністрації (а.с. 25, 26).

Суд зазначає, що звертаючись із заявою про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 було зобов`язано Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради надати достовірну та повну інформацію про наявність всіх вільних земельних ділянок державної та комунальної форми власності у місті Чернігів (з зазначенням відповідних кадастрових номерів, типу власності, цільового призначення, площі земельної ділянки), що можуть бути використані під забудову та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), будівництва індивідуальних гаражів. Втім скаржник отримав аналогічну відповідь, що і була підставою для звернення до суду та винесення рішення судом 18.10.2021 (а.с. 71).

Однак, із такими твердженнями ОСОБА_1 не можна погодитись, позаяк аналіз судового рішення дає підстави стверджувати, що резолютивна частина судового рішення від 18.10.2021 не містить формулювання зазначеного ОСОБА_1 в заяві про відкриття виконавчого провадження, як не містить такого формулювання і виконавчий лист, виданий Чернігівським окружним адміністративним судом (а.с. 9-14, 72).

Крім того, зі змісту наданої позивачем відповіді на виконання рішення суду вбачається, що вона не є аналогічного змісту відповіді, що досліджувалась судом під час розгляду справи №620/9166/21 та є розгорнутою та чіткою, остання містить відомості про те, що Чернігівська міська рада в межах своїх повноважень вирішує питання щодо надання земельних ділянок лише із земель комунальної власності, а також повідомлено про відсутність станом на час надання відповіді вільних земельних ділянок комунальної власності. У свою чергу щодо земель державної власності запит направлено до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та до Чернігівської обласної військової адміністрації.

Таким чином суд погоджується із твердженнями позивача, що Управління вчинило всіх можливих та залежних від нього дій, направлених на виконання рішення суду, надавши запитувану боржником інформацію в межах своїх повноважень, встановлених на день надання такої відповіді.

Щодо вимоги Управління про зобов`язання відповідача закрити виконавче провадження, суд зауважує, що Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає можливості закриття виконавчого провадження, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню частково.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 139, 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данілевського О.М. від 17.01.2023 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №69555624.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач: Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради, вул.Коцюбинського, 82,м.Чернігів,14000, 35306237

Відповідач: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, вул. Герасима Кондратьєва, 28, м. Суми, 40003, .

Дата складення повного рішення суду - 28.02.2023.

Суддя Ю. О. Скалозуб