Справа № 560/8238/22
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/8238/22
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.
Суддя-доповідач - Капустинський М.М.
28 лютого 2023 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М.
суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :
в серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 по видачі наказу № 37 від 24 лютого 2022 року у частині мобілізації та призначення, зарахування до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та на всі види забезпечення солдата запасу ОСОБА_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 24 лютого 2022 року - стрільцем першого відділення першого взводу роти охорони третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , ВОС - 100915А протиправним та скасувати даний наказ.
На обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до пункту 484 параграфу 4 наказу №37 від 24 лютого 2022 року, з метою організованого та своєчасного виконання заходів безпосереднього планування та забезпечення заходів воєнного стану, його зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та на всі види забезпечення. Вважає вказаний наказ у частині його призову на військову службу протиправним та таким, що має бути скасованим, оскільки відповідно до частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи, до досягнення нею 23 років. Вказує, що має доньку, яка є особою з інвалідністю II групи.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року позов задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Зазначає, що ні Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ні жодний інший закон не позбавляє права військовозобов`язаного, який має підстави для відстрочки, бути призваним під час мобілізації, так само, як законодавство не забороняє і територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки здійснювати призов військовозобов`язаних, які хоча і мають право на відстрочку, все ж таки виявили бажання бути призваними до лав Збройних Сил України. Вказує, що позивач з початку військової агресії російської федерації проти України самостійно (без повістки про виклик) та добровільно з`явився до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для його призову на військову службу під час мобілізації, жодних заяв про надання йому відстрочки, так само, як і документів, які б свідчили про наявність у нього підстав для відстрочки, не подавав. З огляду на вказане вважає, що відповідач жодних протиправних дій при призові позивача під час мобілізації 24 лютого 2022 року не вчинив.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Браілівською сільською радою Новоушицього району Хмельницької області 11 лютого 2004 року.
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №776141 від 31.01.2022 року ОСОБА_2 є особою з інвалідністю з дитинства II групи; інвалідність встановлена на строк до 01.02.2023 року.
Відповідно до пункту 484 параграфу 4 витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 24.02.2022 року № 37 солдата запасу ОСОБА_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 24 лютого 2022 року - стрільцем першого відділення першого взводу роти охорони третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , ВОС - 100915А, призначено та зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та на всі види забезпечення; з 24 лютого 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730 гривень на місяць, тарифний розряд 4, шпк "солдат".
Не погоджуючись із наказом від 24.02.2022 року № 37 у частині призову позивача стрільцем першого відділення першого взводу роти охорони третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , ВОС - 100915А та вважаючи, що він підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.
За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись нормами чинного законодавства дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Положеннями частини шостої статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, що одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Мобілізація, згідно із абзацом четвертим статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до абзацу п`ятого статті 1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 23 Закону № 3543-XII встановлені підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до вказаної статті не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:
- заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
- визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії);
- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі жінки та чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);
- жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);
- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває дитина з інвалідністю підгрупи А віком до 18 років;
- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває дитина з інвалідністю, яка має будь-які види порушень функцій організму III-IV ступеня їх вираження та обмеження життєдіяльності будь-якої категорії II-III ступеня їх вираження відповідно до критеріїв встановлення інвалідності дітям, затверджених Кабінетом Міністрів України, або дитина з інвалідністю, яка має функціональні порушення в організмі та обмеження життєдіяльності, що відповідають критеріям для встановлення I чи II групи інвалідності для повнолітньої особи згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);
- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи, до досягнення нею 23 років;
- усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);
- зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України, в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;
- народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим;
- працівники органів військового управління (органів управління), військових частин (підрозділів), підприємств, установ та організацій Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Національної поліції України, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, Державної виконавчої служби України, Управління державної охорони України;
- інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законами випадках.
Призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також:
- здобувачі фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти;
- наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають вчене звання та / або науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки;
- жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час проведення антитерористичної операції з числа:
- військовослужбовців або працівників утворених відповідно до законів України військових формувань, що захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;
- працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції та загинули або пропали безвісти під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення;
- осіб, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;
- осіб, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії з утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.
Особи, зазначені в абзацах четвертому - восьмому частини другої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою.
Не підлягають призову на військову службу під час часткової мобілізації протягом шести місяців з дня звільнення з військової служби військовозобов`язані з числа громадян, які проходили військову службу за призовом під час мобілізації та були звільнені зі служби у запас (крім військовослужбовців, зарахованих на службу у військовому оперативному резерві першої черги). Такі особи у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їх згодою.
Отже, військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи, до досягнення нею 23 років, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Наведена норма є імперативною, вичерпною та не передбачає додаткових умов чи альтернатив, окрім вказаних в нормі закону.
З огляду на зазначене колегія ставить під сумнів доводи відповідача, що ні Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ні жодний інший закон не позбавляє права військовозобов`язаного, який має підстави для відстрочки, бути призваним під час мобілізації, так само, як законодавство не забороняє і територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки здійснювати призов військовозобов`язаних, які хоча і мають право на відстрочку, все ж таки виявили бажання бути призваними до лав Збройних Сил України.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Браілівською сільською радою Новоушицього району Хмельницької області 11 лютого 2004 року.
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 776141 від 31.01.2022 року ОСОБА_2 є особою з інвалідністю з дитинства II групи; інвалідність встановлена на строк до 01.02.2023 року. Тобто ОСОБА_2 , яка є донькою ОСОБА_1 , станом на дату видання спірного наказу є повнолітньою дитиною, яка є особою з інвалідністю II групи.
Отже, в силу положень абзацу восьмого частини першої статті 23 Закону № 3543-XII, позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації у лютому 2022 року.
Однак, згідно з пунктом 484 параграфу 4 витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 24.02.2022 року № 37 солдата запасу ОСОБА_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 24 лютого 2022 року - стрільцем першого відділення першого взводу роти охорони третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , ВОС - 100915А, призначено та зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 ; з 24 лютого 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730 гривень на місяць, тарифний розряд 4, шпк "солдат".
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Враховуючи встановленні в справи обставини та керуючись вищезазначеними положеннями законодавства колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправним та скасування пункту 484 параграфу 4 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 24.02.2022 року № 37 щодо призначення та зарахування до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 солдата запасу ОСОБА_1 .
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.