Справа № 334/6083/22
Суддя: Телегуз С. М.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 27.02.2023
Справа № 334/6083/22
Провадження № 2-а/334/10/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., при секретарі Стрельченко А.А., за участю: представника позивача Коваленка С.Г., представника відповідача Катрич К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Запорізької митниці про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2022 року до суду звернувся представник Коваленко С.Г. в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Запорізької митниці про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

20.12.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позову посилалися на те, що 18.07.2022 року ТОВ «Л Транс 2» уклало контракт № 18/07 та специфікацію до нього №1 з фірмою «Vriesoord Trucks BV» (Голандія) на купівлю транспортного засобу «МАN ТGS», модель «Т5302» VIN- НОМЕР_1 на умовах EVW. Транспортування транспортного засобу за маршрутом Larenweg Netherlands-Запоріжжя було доручено громадянину України ОСОБА_1 . Переміщення через митний кордон України ОСОБА_1 здійснив 13.08.2022 року у пункті пропуску "Ужгород-Вишнє Нємецьке" ВМО №1-4 мп "Ужгород-автомобільний", у якому ОСОБА_1 було надано документ контролю доставки (ДКД) товару від 13.08.2022 року, згідно якого товар - автомобіль «МАN ТGS», модель «Т5302» VIN- НОМЕР_1 було поміщено в митний режим транзиту з метою внутрішнього переміщення товару за маршрутом Ужгород-Запоріжжя (Термінал набережний, ПрАТ «Запорізький автомобільний завод», м. Запоріжжя, вул. Привокзальна 9а), дата завершення переміщення 23.08.2022 року. Для митного оформлення товару, транспортний засіб повинен був пройти сертифікацію, яку ОСОБА_1 забезпечив та отримав сертифікат відповідності від 22.08.2022 року № UA.017.004260-22.

Для заїзду в митний термінал ОСОБА_1 23.08.2022 року (в останній день доставки товару) передав в управління автомобіль «МАN ТGS», модель «Т5302» VIN- НОМЕР_1 шляхом передачі ключів ОСОБА_2 , який отримав перепустку в «Термінал Набережний», завіз транспортний засіб до зони митного контролю, особисто здав документи посадовій особі відділу митного оформлення та отримав відмітку на ДКД від 13.08.2022 року про завершення режиму транзиту і переміщення товару в зону митного контролю відділу митного оформлення. В усній формі попередив посадову особу про зміну водія, ніяких зауважень від посадових осіб митниці ОСОБА_2 не отримував. Всю товаросупроводну документацію, в тому числі технічний паспорт на автомобіль, 23.08.2022 року ОСОБА_3 передав митному брокеру ОСОБА_4 для пред`явлення митниці під час митного оформлення товару для випуску у вільний обіг, автомобіль було випущено у вільний обіг шляхом оформлення ЕМД UA112080/2022/008978 від 25.08.2022 року.

25.08.2022 року ОСОБА_2 надав пояснення посадовим особам Запорізької митниці стосовно обставин доставки ним автомобілю в «Термінал Набережний», де зазначив, що з метою в`їзду в митну зону, ОСОБА_1 надав йому ключі від транспортного засобу, він ввіз авто і не використовував його для інших цілей.

26.08.2022 року інспектором Запорізької митниці було складено протокол стосовно ОСОБА_1 про порушення митних правил №0066/11200/22 за ст.470 МК України.

27.09.2022 року ОСОБА_1 намагався надати свої пояснення стосовно передачі в управління транспортного засобу, але посадові особи Запорізької митниці відмовились особисто прийняти пояснення з посиланням на заходи проти Ковіду і змусили кинути пояснення до скриньки біля чергового митниці.

12.12.2022 року ОСОБА_1 отримав в поштовому відділенні 69001 м. Запоріжжя лист з Постановою по справі про порушення митних правил №0066/112000/22 від 29.11.2022 року.

Вважає, що Постанова по справі про порушення митних правил №0066/112000/22 від 29.11.2022 року винесена з порушенням митного законодавства, оскільки ОСОБА_1 був перевізником товару, то він відповідає за порушення тих операцій, які заборонені митним законодавством з товаром, що знаходиться під митним контролем в режимі транзиту. Об`єктивна частина правопорушення - Правила переміщення товару в режимі транзиту, які передбачені в Главі 17 «Транзит» Митного кодексу України ст.90-1021.

В ДКД від 13.08.2022 року зазначено, що ОСОБА_1 повинен забезпечити доставку товару в місце призначення до 23.08.2022 року включно. Завершення митного режиму транзиту згідно п.3 ст.102 МКУ завершується фактичним доставленням товарів до визначеного митним органом або узгодженого з ним місця доставки. Своєчасне доставлення товару до зони контролю відділу митного оформлення підтверджено відомостями по переміщенню товару митною територією України. Таким чином ОСОБА_1 було забезпечено своєчасне доставлення товару у відповідності ст.95 МКУ. При наданні документів на товар ОСОБА_2 повідомив посадову особу про заміну водія, ніяких зауважень не отримав. ОСОБА_1 дотримувався всіх вимог, зазначених в ст.93 МКУ, він забезпечив своєчасну доставку товару у незмінному стані, сертифікацію авто. Згідно ч.2 ст.2.2 ПДР України «Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб», однак посадові особи Запорізької митниці безпідставно трактують дії ОСОБА_1 при передачі права на керування транспортним засобом як видачу цього транспортного засобу з митного контролю, ОСОБА_3 жодного зазначеного правила переміщення товару під митним контролем не порушував.

Прохав визнати протиправною та скасувати повністю постанову від 29.11.2022 року у справі про порушення митних правил № 0066/112000/22, винесену Дніпровською митницею Держмитслужби, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення за ст.470 МК України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.; стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці понесені витрати у вигляді судового збору в сумі 992,40 грн.

05.01.2023 року до суду звернувся представник Запорізької митниці Катрич К.Ю. з відзивом на позов, в якому посилалися на те, що в ході перевірки обставин переміщення товару за ДКД № UA112000/2022/902078 від 12.08.2022 року встановлено, що він був ввезений до зони митного контролю м/п «Запоріжжя» Запорізької митниці ОСОБА_2 , тобто особою, на яку митним органом не покладався обов`язок із забезпечення виконання вимог митного режиму транзиту. Порушивши вимоги п.3 ч.1, п.2 ч.2 ст.191 МК України позивач передав товар третій особі, попередньо не повідомивши про це митницю призначення, чим порушив порядок переміщення товарів через митний кордон України. Склад адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 (перевізником товару), підтверджується матеріалами справи про порушення митних правил №0066/11200/22.

Також зазначили, що правила дорожнього руху не регулюють питання митної справи в розумінні ст.7 МК України, а постанова Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 не відноситься до законодавства України з питань митної справи. Запорізька митниця під час здійснення митного контролю за переміщенням товару через митний кордон України, у повній відповідності до вимог митного законодавства здійснюючи митну справу, порушила провадження у справі про порушення митних правил № 0066/11200/22 та притягла ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності.

Прохали відмовити у задоволенні позову.

18.01.2023 року до суду звернувся представник позивача Коваленко С.Г. з заявою про уточнення позовних вимог у зв`язку з допущеною помилкою, прохав визнати протиправною та скасувати повністю постанову від 29.11.2022 року у справі про порушення митних правил №0066/11200/22, винесену Запорізькою митницею, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення за ст.470 МК України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.; стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці понесені витрати у вигляді судового збору в сумі 992,40 грн.

23.01.2023 року представником позивача Коваленком С.Г. подано відповідь на відзив, а 08.02.2023 року представником відповідача Катрич К.Ю. подано заперечення.

Суд не бере до уваги вказані заяви, оскільки відповідно ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених ст.286 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

В судовому засіданні представник позивача Коваленко С.Г. позов підтримав та прохав задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Катрич К.Ю. заперечувала проти задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, надані позивачем, як обґрунтування позовних вимог, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.07.2022 року ТОВ «Л Транс 2» уклало контракт № 18/07 та специфікацію до нього №1 з фірмою «Vriesoord Trucks BV» (Голандія) на купівлю транспортного засобу «МАN ТGS», модель «Т5302» VIN- НОМЕР_1 на умовах EXW Larenweg Netherlands.

Транспортування транспортного засобу за маршрутом Larenweg Netherlands-Запоріжжя було доручено громадянину України ОСОБА_1 . Переміщення через митний кордон України ОСОБА_1 здійснив 13.08.2022 року у пункті пропуску "Ужгород-Вишнє Нємецьке" ВМО №1-4 мп "Ужгород-автомобільний", у якому ОСОБА_1 було надано документ контролю доставки (ДКД) товару від 13.08.2022 року, згідно якого товар - автомобіль «МАN ТGS», модель «Т5302» VIN- НОМЕР_1 було поміщено в митний режим транзиту з метою внутрішнього переміщення товару за маршрутом Ужгород-Запоріжжя (Термінал набережний, ПрАТ «Запорізький автомобільний завод», м. Запоріжжя, вул. Привокзальна 9а), дата завершення переміщення 23.08.2022 року.

Для митного оформлення товару, транспортний засіб повинен був пройти сертифікацію, яку ОСОБА_1 забезпечив та отримав сертифікат відповідності від 22.08.2022 року № UA.017.004260-22.

Для заїзду в митний термінал ОСОБА_1 23.08.2022 року (в останній день доставки товару) передав в управління автомобіль «МАN ТGS», модель «Т5302» VIN- НОМЕР_1 шляхом передачі ключів ОСОБА_2 , який отримав перепустку в «Термінал Набережний», завіз транспортний засіб до зони митного контролю, особисто здав документи посадовій особі відділу митного оформлення та отримав відмітку на ДКД від 13.08.2022 року про завершення режиму транзиту і переміщення товару в зону митного контролю відділу митного оформлення.

Ніяких зауважень від посадових осіб митниці ОСОБА_2 не отримував. Всю товаросупроводну документацію, в тому числі технічний паспорт на автомобіль, 23.08.2022 року ОСОБА_3 передав митному брокеру ОСОБА_4 для пред`явлення митниці під час митного оформлення товару для випуску у вільний обіг, автомобіль було випущено у вільний обіг шляхом оформлення ЕМД UA112080/2022/008978 від 25.08.2022 року.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 25.08.2022 року він ввіз транспортний засіб в митну зону митного поста «Запоріжжя» 24.08.2022 року за дорученням ОСОБА_1

26.09.2022 року головним державним інспектором оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Запорізької митниці Тягуновим А.В. складено Протокол про порушення митних правил № 0066/11200/22 щодо ОСОБА_1 , відповідно до якого 13.08.2022 року в зоні діяльності Закарпатської митниці відповідно до контракту від 18.07.2022 року № 18/07, специфікації №1 від 18.07.2022 року до контракту №18/07 від 18.07.2022 року, укладеного між ТОВ «Л Транс 2» та компанією «Vriesoord Trucks BV»на підставі рахунку-фактури №50222036 від 08.08.2022 року, громадянином ОСОБА_1 було переміщено товар сідельний тягач «МАN ТGS», модель «Т5302» VIN- НОМЕР_1 загальною вартістю - 15500 Євро, який у подальшому згідно ДКД від 12.08.2022 року № UA112000/2022/902078 повинен був прибути в зону діяльності Запорізької митниці. В ході здійснення перевірки обставин переміщення Товару за ДКД № UA112000/2022/902078 від 12.08.2022 року встановлено, що сідельний тягач «МАN ТGS», модель «Т5302» VIN- НОМЕР_1 було ввезено до зони митного контролю митного поста «Запоріжжя» громадянином ОСОБА_2 . Таким чином, громадянин ОСОБА_1 видав без дозволу митного органу громадянину ОСОБА_2 товар - сідельний тягач «МАN ТGS», модель «Т5302» VIN- НОМЕР_1 . Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.4 ст.470 МК України.

29.11.2022 року виконуючим обов`язки заступника начальника Запорізької митниці Колесником О.І. винесено Постанову в справі про порушення митних правил № 0066/11200/22, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.4 ст.470 МК України, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

30.11.2022 року копію постанови направлено ОСОБА_1 за місцем його проживання, яку останній отримав поштою 12.12.2022 року.

Позивач свою вину у вчиненому правопорушенні не визнає, вважає, що для притягнення його до відповідальності були відсутні будь-які правові підстави.

Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно ст.3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно ч.1 п.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Приписами ст.486 МК України встановлено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 4 ст.470 МК України передбачена відповідальність за перевищення встановленого ст.95 цього Кодексу строку доставки товарів, крім транспортних засобів особистого користування, більше ніж на двадцять діб, а так само втрата цих товарів чи видача їх без дозволу митного органу.

Приймаючи оскаржену постанову про порушення митних правил № 0066/11200/22 від 29.11.2022 року відповідачем зроблено висновок про те, що позивач видав без дозволу митного органу ОСОБА_2 товар транспортний засіб «МАN ТGS», модель «Т5302» VIN- НОМЕР_1 , що є підставою для притягнення його до відповідальності за ч.4 ст.470 МК України.

Частиною 1,3 ст.318 МК України передбачено, що усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно пунктів 23-24, 29 ч.1 ст.4 МК України митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митні формальності це сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно ч.1,2 ст.321 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом. У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Відповідно п.57 ч.1 ст.4 МК України товари це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Таким чином, транспортний засіб «МАN ТGS», модель «Т5302» VIN- НОМЕР_1 , переміщений ОСОБА_1 на митну територію України, є товаром.

Під час доставки товару транспортного засобу «МАN ТGS», модель «Т5302» VIN- НОМЕР_1 до митного поста «Термінал Набережний» Запорізької митниці позивач мав право, у тому числі, замінювати водія, відповідального за доставку товарів до митного органу призначення, попередньо повідомивши цей орган про причини такої заміни (стан здоров`я, візові питання, вимоги Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення), що передбачено п.3 ч.1 ст.191 МК України.

Позивач даним правом скористався, передавши право керування транспортним засобом «МАN ТGS», модель «Т5302» VIN- НОМЕР_1 водію ОСОБА_2 .

Проте, Запорізьку митницю про причини такої заміни він не повідомив, що і стало підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.470 МК України, оскільки митний орган вказані дію та бездіяльність позивача кваліфікував як видачу товару без дозволу митного органу.

Проте, з зазначеним висновком митного органу суд не погоджується з наступних підстав.

Законодавство України з питань митної справи не містить визначення поняття «видача товару».

Згідно ч.1 ст.242 МК України товари, що зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Зі змісту вказаної норми права можна зробити висновок, що видачею товару є його передача власникам, володільцям, або уповноваженим ними особам.

При цьому, правом володіння є забезпечена законом можливість мати у себе певну річ, утримувати її у своєму господарському підпорядкуванні (фактично тримати річ, зараховувати на баланс тощо).

Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом (ст.398 ЦК України).

Таким чином, у даному випадку видача товару транспортного засобу «МАN ТGS», модель «Т5302» VIN- НОМЕР_1 мала відбутись лише шляхом його передачі перевізником ОСОБА_1 власнику товару ТОВ «Л Транс 2» або іншому володільцю товару, з яким власник товару уклав відповідний договір.

Справа про порушення митних правил № 0066/11200/22 не містить доказів того, що товар був переданий позивачем його власнику ТОВ «Л Транс 2» або іншому володільцю до завершення митного оформлення, а отже видача вказаного товару позивачем не здійснювалась.

У свою чергу, передача права керування (користування) транспортним засобом іншій особі (у даному випадку заміна водія) не є передачею товару у володіння водія, оскільки правом користування є відмінна від права володіння правомочність, якою передбачена забезпечена законом можливість добувати з речей їхні корисні властивості. Таким чином, заміна водія, відповідального за доставку товарів до митного органу призначення та неповідомлення цього органу про причини такої заміни не може ототожнюватися із видачею товару.

Також, відповідно ч.1 ст.193 МК України за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом перевізник притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Порядок переміщення товарів транзитом встановлений Главою 17 МК України, яка не передбачає вимог до заміни уповноваженої перевізником особи (водія), відповідальної за доставку товарів до митного органу призначення.

Отже, позивач як перевізник товару не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за заміну водія, відповідального за доставку товару до митного органу та неповідомлення цього органу про причини такої заміни.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки порушення митних правил, передбачених ч.4 ст.470 МК України, а відповідач, не дотримавшись вимог статей 486, 489 МК України, прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності необґрунтовано, тобто без повного дослідження об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.470 МК України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без ретельного дослідження матеріалів, що мають доказове значення у справі, дійшовши передчасного висновку про доведеність вини позивача у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Згідно п.1 ч.1 ст.531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.

Тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та скасування постанови, і оскільки в процесі розгляду справи суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача ознак порушення митних правил, то суд вважає необхідним закрити провадження у відповідній справі.

Відповідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Тому суд вважає, що вимога про визнання постанови протиправною задоволенню не підлягає, оскільки відповідно ч.3 ст.286 КАС України суд таких повноважень не має.

При ухваленні рішення суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01 від 06.092005 року; п.89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00 від 18.07.2006 року; п.23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04 від 10.02.2010 року; п.58), згідно з якою, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 року, п.29).

Враховуючи вищевказане та задоволення позову із зазначених підстав, суд вважає недоцільним надавати детальну відповідь на інші аргументи сторін.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Позивачем у справі сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом - у розмірі 992,40 грн. відповідно платіжного доручення №Р24А606154446D01034 від 15.12.2022 року.

Тому, з Запорізької митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 496,20 грн., а інша частина в сумі 496,20 грн. відповідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» може бути повернута позивачу за його клопотанням.

Керуючись ст.ст. 93, 95, 102, 458, 470 МК України, ст.ст. 2, 4, 5, 6, 9, 14, 77, 139, 242, 245, 250, 257, 260, 261, 268, 269, 271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької митниці про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 29.11.2022 року № 0066/11200/22, винесену Запорізькою митницею, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 470 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Справу про порушення митних правил № 0066/11200/22 щодо ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у сумі 496,20 грн.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення.

Повний текст рішення буде складено 03.03.2023 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Запорізька митниця, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка буд.12, .

Суддя: С.М.Телегуз