Справа № 580/1756/22
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 лютого 2023 року

м. Київ

справа №580/1756/22

адміністративне провадження №К/990/4430/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.,

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2022 у справі № 580/1756/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектури, містобудування Черкаської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 28.07.2022 задовольнив позовні вимоги:

визнав протиправним та скасував рішення Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва по АДРЕСА_1 , яке затверджене наказом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 05.01.2022 № 780;

визнав протиправним та скасувати наказ Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 05.01.2022 № 780 про затвердження рішення Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва по АДРЕСА_1 ;

зобов`язав Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради видати ОСОБА_1 містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва по АДРЕСА_1 відповідно до поданої заяви від 06.12.2021.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 06.12.2022 (повний текст складений 17.01.2023) скасував рішення суду першої інстанції, ухвалив нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

03.02.2023 ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2022 у справі № 580/1756/22 за вищевказаним позовом, з підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Положеннями статті 330 КАС України визначені вимоги до форми і змісту касаційної скарги, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначається, зокрема, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає порушення норм процесуального права чи неправильне застосування процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Касаційна скарга позивачки обґрунтована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції застосував положення статті 14 Закону України від 08.06.2000 № 1805-III «Про охорону культурної спадщини» та статті 29 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 823/5665/15, від 11.04.2018 у справі № 803/1231/17, від 14.08.2018 у справі № 823/5265/15, від 11.02.2020 у справі № 803/1596/17, від 02.02.2021 у справі № 826/10888/18, від 18.06.2020 у справі № 461/751/17.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.

Водночас, аналіз зазначених позивачкою постанов Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 823/5665/15, від 11.04.2018 у справі № 803/1231/17, від 14.08.2018 у справі № 823/5265/15, від 11.02.2020 у справі № 803/1596/17, від 02.02.2021 у справі № 826/10888/18, від 18.06.2020 у справі № 461/751/17, на які зроблено посилання у касаційній скарзі як на приклад іншого правозастосування, та судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі, спірні правовідносини у якій виникли щодо відмови компетентного органу в наданні містобудівних умов і обмежень для проектування об`єкта будівництва «Реконструкція нежитлової будівлі без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів будівлі у плані» з мотивів невідповідності намірів забудови діючій містобудівній документації міста Черкаси щодо намірів по висоті забудови стосовно одноповерхової будівлі за цією адресою до переліку щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, а також відсутності території для парко-місць та нормативних протипожежних виступів, не дає підстав для висновку про те, що ці постанови прийняті Верховним Судом у справах, правовідносини у яких є подібними, що виключає можливість касаційного перегляду оскаржуваних постанови суду апеляційної інстанції за цією касаційною скаргою, з підстави та у випадку, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України з посиланням на вказані судові рішення суду касаційної інстанції.

Таким чином, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) зазначення або зазначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

Отже, касаційна скарга за формою та змістом не відповідає положенням статті 330 КАС України, оскільки в ній не зазначено належне обґрунтування підстав касаційного оскарження, зокрема, в частині правильного та (або) додаткового визначення підстав касаційного оскарження з зазначенням необхідного обґрунтування в залежності від підстав касаційного оскарження.

Таким чином, скаржнику необхідно усунути зазначений недолік шляхом подання до Верховного Суду уточненої касаційної скарги, в якій необхідно зазначити належні підстави оскарження судового рішення в цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 та пункту 4 частини другої статті 330 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу (залишення позовної заяви без руху).

Керуючись статтями 169, 328-332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2022 у справі № 580/1756/22, - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.І. Рибачук

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду