Справа № 380/16886/22
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Наум`як Х.О.,

за участю:

представник позивача Павлюк В.С.,

представника відповідача (позивача за зустрічним позовом): Степанюк Н.Л.,

розглянувши у режимі відеоконференції адміністративну справу за первісним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ» та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ» до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ» із вимогою з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ» до Державного бюджету України загальну суму адміністративно-господарських санкцій у розмірі 2690646,94 грн. (два мільйони шістсот дев`яносто тисяч шістсот сорок шість гривень дев`яносто чотири копійки), відповідно до рішення від 14 липня 2022 року №39 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області прийнято рішення про застосування адміністративного-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни та ціноутворення №39. Відповідно до вказаного рішення до ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» вирішено застосувати наступні адміністративного-господарські санкції, а саме: вилучити у ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» в дохід державного бюджету суму необгрунтовано отриманої виручки у розмірі 1 345 323,47 грн., застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ» штраф у розмірі 100 відсотків необгрунтовано одержаної виручки - 1 345 323,47 грн., який підлягає сплаті в дохід державного бюджету Одеської міської ТГ.

Ухвалою судді від 30.11.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 15.12.2022 у справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Від представника відповідача 04.01.2023 року за вих.№ 935 (позивача за зустрічним позовом) надійшов зустрічний позов. В обгрунтуванні позову зазначає, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області була проведена позапланова перевірка ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» з питань дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін. За результатами перевірки складено Акт від 24.06.2022 № 527. На підставі вказано акту прийнято рішення №39 від 14.07.2022 про застосування адміністративного-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни та ціноутворення, яким вирішено вилучити у ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» необгрунтовано одержану виручку у сумі 1 345 323,47 грн. та застосовано штраф у сумі 1 345 323,47 грн. Зазначає, що у період з 15.05.2021 по 19.05.2021 у ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» не було обов`язку декларувати, ціни на бензин та дизельне пальне, що встановлювались державною, шляхом встановлення націнки та шляхом визначення середньої вартості 1 літра бензину та дизельного палива. Враховуючи вищевикладене, просить зустрічний позов задовольнити.

Ухвалою судді від 09.01.2023 року прийнято зустрічний позов до розгляду.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату Львівського окружного адміністративного суду від №29/р від 17.01.2023 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв`язку із обранням ОСОБА_1 членом Вищої ради правосуддя на ХІХ позачерговому з`їзді суддів України.

Після автоматизованого розподілу для розгляду цієї справи визначено суддю Сакалоша В.М.

Ухвалою судді Сакалоша В.М. справу №380/16886/22 прийнято до провадження.

Від позивача (за первісним позовом) відповідача (за зустрічним позовом) надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви. Зазначає, що під час перевірки встановлено, що ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» взагалі не здійснювало декларування зміни роздрібних цін на дизельне пальне та бензин А-95, відповідно до Порядку декларування зміни роздрібних цін та товари, що мають соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою КМУ від 22.04.2020 №341, у тому числі і на АЗС №ОД41 ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» за місцем здійснення господарської діяльності. В результаті допущених порушень АЗС №ДО41 ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» за місцем здійснення господарської діяльності: м.Одеса, вул. Балківська 115 з урахуванням обсягу реалізованого пального необгрунтовано одержана додаткова виручка у загальній сумі 1 345 323,47 грн.

Протокольною ухвалою від 16.02.2023 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача (відповідача за зустріним позовом) просив первісний позов задовільнити в повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову відмовити з мотивів наведених у відзиві на зустрічний позов.

Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) просив відмовити з задоволенні первісного позову, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі з мотивів наведених у зустрічному позові та відзиві на первинний позов, додаткових поясненнях.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

З 13 по 24 червня 2022 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області була проведена позапланова перевірка ТОВ «Окко-Драйв» з питань дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (місце здійснення господарської діяльності: м.Одеса, Балківська, 115. За результатами проведення позапланової перевірки за дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін складено Акт від 24.06.2022 №527.

На підставі Акту від 24.06.2022 №527 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області прийнято рішення №39 від 14.07.2022 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни та ціноутворення, яким вирішено вилучити у ТОВ «Окко-Драйв» необґрунтовано одержану виручку у сумі 1 345 323,47 грн та застосовано штраф у сумі 1 345 323,47 грн.

Висновки ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області обґрунтовано порушенням пунктів 2 і 3 Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», затвердженого постановою КМУ від 22.04.2020 № 341 «Про заходи щодо стабілізації цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, товари протиепідемічного призначення», роздрібні ціни на бензин А-95 та дизельне паливо зростали більше ніж на 5 % порівняно з роздрібними цінами на 12.05.2021 дата набрання чинності постанови КМУ від 29.03.2021 № 450, якою було запроваджено державне регулювання цін, у тому числі на бензин А-95 та паливо дизельне шляхом декларування їх зміни. Що призвело до отримання необґрунтованої виручки на суму 1 345 323,47грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України «Про ціни і ціноутворення» визначає основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про ціни і ціноутворення» встановлено, що органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.

Згідно з частиною 2 статті 16 Закону України «Про ціни і ціноутворення» повноваження та порядок діяльності уповноважених органів, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються цим Законом, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та іншими законами.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Статтею 1 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом; спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Згідно із частинами 6, 7 статті 7 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Відповідно до Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 24.02.2020 № 159, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів.

Щодо наявності складу правопорушення

Статтею 20 Закону України «Про ціни та ціноутворення» встановлено, що до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки.

Статтею 1 Закону України «Про ціни та ціноутворення» визначено терміни в такому значенні: встановлення ціни - затвердження (фіксація) рівня ціни; декларування зміни ціни та/або реєстрація ціни - інформування суб`єктом господарювання у встановленому порядку органів державного регулювання і контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення про наміри встановлення та застосування ціни, відмінної від поточної; застосування ціни - продаж (реалізація) товару за встановленою ціною; гранична торговельна надбавка (націнка) є її максимально допустимим рівнем, який повинен враховуватися суб`єктом господарювання під час реалізації товару в роздрібній торгівлі; формування ціни - механізм визначення рівня ціни товару.

Відповідно до пункту 3 Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 р. № 341, декларування зміни роздрібних цін на товари здійснюється суб`єктом господарювання щодо об`єкта (закладу) роздрібної торгівлі у разі збільшення (на 5 відсотків і більше) роздрібної ціни на товар, що реалізується таким об`єктом (закладом), порівняно з роздрібною ціною на дату набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 341 або з попередньо задекларованою роздрібною ціною.

Пунктами 4, 5 Порядку встановлено, що декларування зміни роздрібних цін на товари здійснюється в електронному вигляді шляхом подання відомостей, передбачених пунктом 5 цього Порядку, до Держпродспоживслужби через її офіційний веб-сайт з використанням кваліфікованого електронного підпису. Для декларування зміни роздрібної ціни на товар суб`єкт господарювання подає до Держпродспоживслужби відомості про (зокрема): поточну роздрібну ціну на товар і ціну, яка декларується.

З аналізу наведених норм права суд приходить до висновку, що до моменту здійснення декларування суб`єкт господарювання самостійно (на власний розсуд) формує ціну, про намір встановлення та застосування якої повідомляє Держпродспоживслужбу.

Разом з тим, статтею 20 Закону України «Про ціни та ціноутворення» встановлено, відповідальність за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Тобто, Держпродспоживслужбі для застосування адміністративно-господарських санкцій необхідно довести наявність порушення всіх елементів , а саме формування, встановлення та застосування ціни. Однак, в даному конкретному випадку відповідачем не доведено порушення механізму визначення рівня ціни товару формування, що виключає, можливість застосування відповідальності передбаченої ст.20 Закону України «Про ціни та ціноутворення» за недекларування.

Крім того, положення наведеної норми не містять чіткого визначення настання відповідальності за недекларування (не інформування суб`єктом господарювання у встановленому порядку органів державного регулювання і контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення про наміри встановлення та застосування ціни, відмінної від поточної).

Суд звертає увагу, що Антимонопольний комітет України в Пропозиціях «Про надання пропозицій щодо нормативно-правового регулювання з метою повернення державного контролю за обігом світлих нафтопродуктів (пального)» від 29.11.2022 №2-пр зазначив, що за порушення вимог Постанови N 341 щодо декларування роздрібних цін не передбачено жодної відповідальності, як наслідок, відсутні реальні важелі впливу на суб`єктів господарювання щодо цього питання. Таким чином, проблема відсутності відповідальності за недекларування винесена на розгляд Кабінету міністрів України.

Наведене дає підстави для висновку про наявність нечіткості (неточності) ст.20 Закону України «Про ціни та ціноутворення», що може мати наслідком множинність трактування складу правопорушення, за яке вказаною нормою передбачена відповідальність.

Щодо визначення розміру необґрунтованої виручки.

Постановою КМУ від 29 березня 2021 р. № 450 (набрала чинності 12 травня 2022 року) внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 р. № 341, а саме:

1. Перелік товарів, що мають істотну соціальну значущість, затверджений зазначеною постановою, доповнити абзацами такого змісту: «Бензин марки А-92, Бензин марки А-95, Дизельне пальне».

2. Пункт 3 Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого зазначеною постановою, доповнити абзацом такого змісту:

«Декларування зміни роздрібних цін на бензини марки А-92 та А-95 і дизельне пальне здійснюється суб`єктом господарювання щодо об`єкта (закладу) роздрібної торгівлі у разі збільшення роздрібної ціни товару на 1 відсоток і більше порівняно з роздрібною ціною на момент декларування за 20 днів до початку застосування роздрібної ціни, яка декларується, без урахування дня декларування.».

Таким чином, з 12 травня 2021 року було доповнено перелік товарів, що мають істотну соціальну значущість (бензин та дизельне пальне) та встановлено окремий порядок декларування на такі товари за 20 днів до початку застосування нової ціни у разі збільшення ціни на 1 відсоток і більше.

Постановою КМУ від 14 травня 2021 р. № 474 (набрала чинності 14 травня 2021 року) внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 р. № 341 і від 9 грудня 2020 р. № 1236, а саме:

1. Абзац п`ятий пункту 3 Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 р. № 341, виключити.

2. Доповнити постанову Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 пунктом 41-4 такого змісту:

« 41-4. Установити на період дії карантину граничний рівень торговельної надбавки в розмірі:

не більше 7 гривень з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра дизельного палива;

не більше 5 гривень з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра бензинів автомобільних.

Середня вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 ppm та бензинів автомобільних GASOLINE 10 ppm визначається Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства на підставі розрахунків акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», проведених з урахуванням відповідних даних міжнародного інформаційного агентства Platts CIF NWE за попередні 10 днів, розрахункових коефіцієнтів 0,825 кг/літр та 0,745 кг/літр відповідно, сум митних платежів (акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) та щоденного офіційного курсу іноземної валюти, встановленого Національним банком у відповідному періоді. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подає зазначені розрахунки Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства щомісяця до 1, 11 і 21 числа.

Інформація про середню вартість 1 літра дизельного палива та бензинів автомобільних оприлюднюється на офіційному веб-сайті Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства щомісяця до 3, 13 і 23 числа.».

Таким чином, Порядок декларування в редакції Постанови КМУ від 29 березня 2021 р. № 450 діяв два дні: 12-13 травня 2021 року. І саме в цей період, у Товариства був обов`язок декларувати зміну ціни у разі збільшення її на 1 відсоток і більше, за 20 днів до початку застосування нової ціни.

За приписами статті 20 Закону України «Про ціни та ціноутворення» необґрунтована виручка це позитивна різниця між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання.

Тобто, ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області при визначенні необґрунтованої виручки потрібно було довести дві величини фактична ціна реалізації та ціна, сформована відповідно до запровадженого способу регулювання.

Матеріалами справи підтверджується правильне визначення контролюючим органом ціни реалізації, оскільки ці дані підтверджуються Х-звітами та звітами по ПММ.

Визначаючи ціну, що сформована відповідно до запровадженого способу регулювання контролюючий орган в додатку №1 до акту від 24.06.2022 №527 «Розрахунок додаткової виручки по АЗС №ОД41 ТОВ «Окко-Драйв» за період з 20.05.2022 по 13.06.2022 (адреса: вул.Балківська, буд. 115, м.Одеса) за відсутність обов`язкового державного декларування цін на автомобільне пальне» зазначив економічно обґрунтовану ціну за 1 літр, згідно якої повинна бути реалізація в період 20.05.2022 13.06.2022: паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО 31,49 грн, бензин автомобільний А-95 Євро5-ЕО 33,59 грн.

Вказану «економічно обґрунтовану ціну» ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області визначило шляхом додавання дозволеного відсотку торгівельної надбавки без декларування (4,99%) до ціни реалізації станом на 12.05.2021. В подальшому розраховану таким чином «економічно обґрунтовану ціну» ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області використало при розрахунку необґрунтовано одержаної виручки за період з 20.05.2022 по 13.06.2022, як ціну, сформовану відповідно до запровадженого способу регулювання.

Суд зазначає, що ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області безпідставно визначено ціни на бензин та дизельне пальне, які Товариство могло застосовувати без декларування шляхом додавання 4,99 відсотків до ціни реалізації станом на 12.05.2021, оскільки як встановлено вище 12-13 травня 2021 року діяв окремий спосіб декларування на бензин та дизельне пальне.

Відтак, при перевірці ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області допущено порушення п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про ціни та ціноутворення» при визначенні цін сформованих відповідно до запровадженого способу декларування, оскільки ціна станом на 12 травня 2021 року не є поточною.

Щодо способів державного регулювання

Відповідно до статті 13 Закону України «Про ціни та ціноутворення» державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом: 1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів); 2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Постановою КМУ від 14 травня 2021 року № 474 було виключено абзац п`ятий пункту 3 Порядку декларування (окремий спосіб порядку декларування зміни ціни на бензин та дизельне пальне) та запроваджено інший спосіб державного регулювання цін на бензин та дизельне пальне:

запроваджено державне регулювання цін шляхом установлення граничного рівня торгівельної надбавки, що нараховувалася до середньої вартості 1 літра дизельного палива та бензинів автомобільних;

запроваджено формулу розрахунку середньої вартості бензинів та дизельного палива у вигляді, яка визначається Міністерством розвитку економіки на підставі розрахунків акціонерного товариства «Національна Акціонерна Компанія «Нафтогаз України».

Однак, при розрахунку «економічно обґрунтованої ціни» ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області не взято до уваги, що з 14.05.2021 по 20.05.2022 було встановлено інший спосіб державного регулювання цін на бензин та дизельне пальне застосування формули розрахунку та граничної надбавки.

Перевіркою не встановлено порушення Товариством порядку декларування №341 в період з 12.05.2021 по 13.05.2021, як не встановлено і факту завищення граничного рівня торгової надбавки Товариством при формуванні цін в період з 14.05.2021 по 20.05.2022 на бензини та дизельне паливо.

Статтею 4 Закону України «Про ціни та ціноутворення» визначено, що державна цінова політика є складовою частиною державної економічної та соціальної політики і спрямована на забезпечення зокрема: розвитку національної економіки та підприємницької діяльності; орієнтації цін внутрішнього ринку товарів на рівень цін світового ринку.

Разом з тим, суд зазначає, що розпорядженням № про зміну ціни від 13.05.2022 ТОВ «Окко-Драйв» встановило з 00.01 год 19.05.2022 на АЗС №ОД41 (адреса: вул.Балківська, буд. 115, м.Одеса) наступні ціни: паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО 42,31 грн, бензин автомобільний А-95 Євро5-ЕО 39,86 грн.

Вказані ціни було сформовано під час дії державного регулювання цін шляхом установлення граничного розміру торговельної надбавки та формули розрахунку середньої вартості бензинів та дизельного палива. Порушень у формуванні зазначених цін при перевірці ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області не виявлено.

Таким чином, суд констатує, що ціни на бензин та дизельне пальне, що визначені ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області при проведенні перевірки як «економічно обґрунтовані ціни» є нижчими на паливо дизельне на 10,82 грн, а на бензин А-95 на 6,27 грн, ніж встановлені з 19.05.2022 Товариством з дотриманням вимог пункту 414 Постанови № 1236.

Крім того, на офіційному веб-сайті Міністерства економіки 14.05.2022 о 11:49 було оприлюднено середню вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 пропроміле та бензинів автомобільних GASOLINE 10 пропроміле (станом на 12.05.2022 року) та визначено середню вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 ppm, яка становить 35,31 гривень, та 1 літра бензинів автомобільних GASOLINE 10 ppm, яка становить 33,36 гривень. (https://www.me.gov.ua/Documents/Detail?lang=uk-UA&id=d96c4b6f-65b6-46eb-8ea7-94344af633fb&title=SeredniaVartist1-LitraDizelnogoPalivaUlsd10 PpmTaBenzinivAvtomobilnikhGasoline10-Ppm-stanomNa02-05-2022-Roku-)

Таким чином, «економічно обґрунтовані ціни», визначені ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області були нижчі від середніх цін визначених Міністерством розвитку економіки на підставі розрахунків акціонерного товариства «Національна Акціонерна Компанія «Нафтогаз України», які визначались без застосування надбавки.

Наведені обставини додатково підтверджують визначення відповідачем необґрунтовано одержаної виручки, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також суперечність їх основним принципам державної цінової політики.

В листі Держпродспоживслужби від 02.06.2022 №15.2.1-75992 щодо здійснення планових перевірок за дорученням Прем`єр-міністра України зазначено,при проведенні перевірок дотримання граничних рівнів торговельних надбавок на бензини автомобільні та дизельне пальне територіальним органам Держпродспоживслужби рекомендовано досліджувати період з дати надання доручення і до дати набрання чинності постановою КМУ від 17.05.2022 №594, якою було зупинено дію пункту 41-4 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, а з моменту призупинення дії пункту 41-4 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, а саме з 20.05.2022, головним управлінням Держпродспоживслужби в областях та м.Києві, при проведенні перевірок повинні досліджуватися питання дотримання суб`єктами господарювання порядку декларування зміни роздрібних цін на бензини А-92, А-95 та дизельне пальне.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v.Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v.The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv.Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v.Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до Рішення від 29 червня 2010 р. № 17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права. Так, Конституційний Суд України зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Правова визначеність передбачає стабільність і цілісний характер законодавства, здійснення адміністративної та судової практики на основі закону відповідно до принципу верховенства права, а також прозорість і демократизм при прийнятті владних рішень.

Суд також враховує принцип законних очікувань, який є наслідком принципу правової визначеності. Він спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

Будь-які обмеження, які накладаються, мають ґрунтуватися на положеннях законодавства. Воно має бути сформульоване з достатньою чіткістю, щоб надати особі можливість визначити, чи буде її поведінка суперечити закону та якими можуть бути вірогідні наслідки порушень. Передбачення у національному законодавстві чітких визначень є істотною умовою для того, щоб закон залишався нескладним для розуміння та застосування, а також для запобігання спробам регулювати діяльність, яка не підлягає регулюванню (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Заява № 20372/11).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб заходи мали підстави в національному законодавстві, і відсилає до якості такого законодавства, вимагаючи, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 9 листопада 1999 року у справі «ТОВ «Шпачек» проти Чеської Республіки», від 5 січня 2000 року у справі «Беєлер проти Італії», від 7 липня 2011 року у справі «Сєрков проти України»).

У справі «Щокін проти України» Європейський суд з прав людини висловив позицію щодо сумісності способу, у який тлумачиться і застосовується національне законодавство, з принципами Конвенції та практикою ЄСПЛ в світлі захисту прав, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у пунктах 50.51.56 рішення у цій справі від 14.10.2010, Європейський суд зазначив: «перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (рішення у справі «Шпачекs.r.o.» проти Черкаської Республіки», № 26449/95, пункт 54, від 09.11.1999). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підставі в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейлер проти Італії» № 33202/96. пункт 109…».

За практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою. Тобто, адміністративними позовами майнового характеру є вимоги, зокрема, щодо протиправності рішень про стягнення адміністративно-господарських. Таким чином, звернені до суду вимоги про скасування рішення відповідача - суб`єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення норм, зокрема Закону України «Про ціни та ціноутворення», що регулюють спірні правовідносини, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права позивача.

У цій справі суд встановив, що мало місце порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, у тому числі через те, що органи державної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на позивача адміністративно-господарських санкцій.

Враховуючи встановлені судом обставини відсутності встановленої законодавством відповідальності за недекларування зміни ціни, порушення норм законодавства відповідачем при визначенні поточної ціни, неврахування при винесенні оскаржуваного рішення відповідачем, як субєктом владних повноважень, наявності державного регулювання шляхом встановлення граничної надбавки та запровадженої формули розрахунку ціни, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Виходячи з вищевикладеного, та зважаючи на зазначені у сукупності обставини, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для задоволення зустрічного позову, що виключає можливість задоволення первісного позову.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Стосовно розподілу судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що за звернення до суду із зустрічним позовом сплачено судовий збір у сумі 21 472,00 грн.

Оскільки зустрічний позов задоволено повністю, то суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ» судові витрати (судовий збір) у сумі 21 472,00 грн.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог за первісним позовом, підстави для розподілу судових витрат на користь Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області відсутні.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

в и р і ш и в:

В задоволенні первісного позову Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ» про стягнення адміністративно-господарських санкцій - відмовити повністю.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ» до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №39 від 14.07.2022 про застосування адміністративно - господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Одеської області судові витрати (судовий збір) у сумі 21 472,00 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.02.2023.

Суддя Сакалош В.М.