Справа № 460/47903/22
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2023-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. розглянувши в письмовому провадженні процесуальне питання, пов`язане з розглядом справи за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про ухвалення додаткового судового рішення,
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Рівненській області щодо викладення в акті (довідці) фактичної перевірки №8965/17-00-07-05-13/ НОМЕР_1 бланк 001096 від 23.12.2021 не підтверджених обставин та фактів, - закрито з огляду на те, що такий спір не підлягає судовому розгляду. Повернуто фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 з Державного бюджету України частину судового збору, а саме у сумі 2481 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року частково задоволено адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області; Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Рівненській області № 05 від 05.12.2022; В частині позовних вимог про скасування податкового повідомлення рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №5 від 17.01.2022 відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 пропорційну частину судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 496,20 грн. та у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Присуджуючи стороні позивача пропорційну частину судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу суд керувався тим, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд врахував, що сума понесених позивачем адвокатських витрат складає 2000 грн., зазначена в позовній заяві як гонорар адвокату за складання позовної заяви і підтверджується долученими матеріалів справи документами, такими як: договір №15/01-22 про надання правової/правничої допомоги адвокатських послуг від 03.11.2022, додаток №1 до нього, рахунок-фактура на 2000 грн., акт приймання-передачі наданих послуг №1 на 2000 грн. та квитанція про оплату 2000 грн. (а.с.47-52)

Представник позивача приймала участь в судовому засіданні і до закінчення судових дебатів не подала доказів понесених додаткових витрат на професійну допомогу, як і не зробила заяву, що протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення, будуть надані докази понесених додаткових витрат на професійну допомогу адвоката.

В той же час, засобами поштового зв`язку 17.02.2023 позивачем направлена до суду заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 6500,00 грн., до якої долучено акти приймання-передачі наданих послуг, датовані 24 січня 2023 року, 09 лютого 2023 року та 16 лютого 2023 року на загальну суму 7500,00 грн. (по 2500,00 грн. кожен), рахунки-фактури, квитанція і прибуткові касові ордери.

Заява отримана судом 23.02.2023 і цього ж дня передана судді на розгляд.

Вирішуючи зазначену заяву, суд зауважує на такому.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за результатами розгляду справи.

З огляду на вимоги пункту 5 частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, питання, як розподілити між сторонами судові витрати, суд повинен вирішити під час ухвалення рішення у справі.

Приписами частини третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено що, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, то суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, передумовами для винесення питання про судові витрати за межі судового рішення про вирішення спору по суті є сукупність таких обставин:

1)неможливість подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат до закінчення судових дебатів;

2)поважність причин, які перешкоджають стороні подати такі докази до закінчення судових дебатів;

3)наявність заяви сторони про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог;

4)подання такої заяви до закінчення судових дебатів у справі.

Також в силу прямої норми, закріпленої у частини сьомій статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представник позивача ФОП ОСОБА_1 , адвокат Русін Т.С., приймала участь в судовому засіданні, зокрема і в засіданні 16 лютого 2023 року, де суд постановив ухвалу про закінчення з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, перейшов до судових дебатів та ухвалив рішення у справі №460/47903/22. При цьому, адвокат до закінчення судових дебатів не зробила заяву, що протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення, будуть надані докази понесених додаткових витрат на професійну допомогу. Крім того, стороною позивача не було подано суду доказів понесених додаткових витрат на професійну допомогу під час розгляду справи по суті за відсутності будь-яких поважних причин. При цьому, слід звернути увагу на обставину, що жодних перешкод у поданні суду до 16 лютого 2023 року актів приймання-передачі наданих послуг, датованих 24 січня 2023 року та 09 лютого 2023 року, як і рахунків-фактур, датованих 20 січня 2023 року, 4 лютого 2023 року,11 лютого 2023 року, у адвоката позивача вочевидь не було.

Наведене свідчить, що вимоги частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та частини третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем не дотримані, а тому заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат в розмірі 6500,00 грн., підлягає залишенню без розгляду.

Такі висновки суду в повній мірі відповідають правовій позиції Верховного Суду, наведеній в ухвалі від 23.12.2021 у справі №640/10796/19, у постанові від 16.06.2022 у справі №380/3999/21 та в ухвалі від 28.11.2022 у справі №300/959/20, що є обов`язковою для суду першої інстанції.

Керуючись частиною сьомою статті 139, статтями 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

У Х В А Л И В :

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 6500,00 грн. в адміністративній справі №460/47903/22 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 28 лютого 2023 року

Суддя Н.В. Друзенко