Справа № 488/1591/22
Суддя: Чернявська Я. А.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/1591/22
Провадження № 2-а/488/1/23
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

14.02.2023 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої по справі - судді Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання Кралі В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2022 р. позивач ОСОБА_2 звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд визнати постанову № 138/2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП України, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , відносно ОСОБА_2 незаконною (протиправною) та скасувати її. Також просив закрити провадження у вказаній адміністративній справі про накладення на нього адміністративного стягнення.
Позовну заяву мотивував тим, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 була винесена постанова № 138/2022 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП України, у зв`язку з порушенням останнім п. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вимог постанови КМУ № 921 від 07.12.2016 року.
Позивач повідомив, що не погоджується з зазначеною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, оскільки при винесенні постанови допущено порушення законів України.
Пояснив, що підставою для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП України, на думку посадової особи, став факт неповідомлення ОСОБА_2 у 7-денний термін про народженню дитини 12.04.2011 року, що є зміною військово-облікових даних про які він зобов`язаний повідомляти орган, де перебуває на військовому обліку.
Зазначив, що в п. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» чітко перелічені факти, з приводу зміни яких він зобов`язаний повідомити відповідні органи обліку, а саме: «Призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку...».
Аналогічні вимоги містяться в постанові КМУ № 921 від 07.12.2016 року, яким затверджений «Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних».
Таким чином, вважав, що вимоги щодо своєчасного повідомлення відповідних органів стосуються лише зміни сімейного стану та не передбачають повідомлення щодо народження дитини, оскільки тлумачення терміну «сімейний стан», як з позиції Сімейного Кодексу України, так і Вікіпедії, передбачає статус особи - перебування в шлюбі, одружений чи ні, можливо вдівець і т.п. Тим самим діючим законодавством не передбачена обов`язковість повідомлення відповідних органів саме про народження дитини.
Крім іншого, зазначив, що постанова № 138/2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не містить жодного обґрунтування винесення такої саме за ч. 2, а не за ч. 1 ст. 210 КУпАП України. Так, ч. 2 ст. 210 КУпАП України чітко передбачає обставини, за яких настає відповідальність саме за цією частиною статті 210 КУпАП України, тобто «повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період». Зазначив, що в оскаржуваній постанові такі обставини не зазначені.
Посилаючись на вказані обставини, позивач звернувся в суд з даним позовом.
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.01.2023 року відкрито провадження у вказаній справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію ухвали надіслано сторонам по справі. Одночасно встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
08.02.2023 р. через канцелярію суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 на позовну заяву, в якому відповідач не визнав зазначений адміністративний позов в повному обсязі зазначивши наступні обставини.
Указами Президента України № 64/2022 та № 69/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Представник відповідача повідомив, що 22.09.2022 року в приміщенні відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 при звірці військово-облікових даних ОСОБА_2 було виявлено адміністративне правопорушення, а саме громадянин ОСОБА_2 у 7-денний термін не повідомив про зміну військово-облікових даних про народження дитини у 2011 році (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 26.04.2011 року), чим порушив вимоги п. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Постанови КМУ № 921 від 07.12.2016 року.
В той же день начальником відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_4 , було складено протокол за № 138/2022 про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме порушення правил військового обліку - в 7-денний термін з 12.04.2011 року не повідомив про зміну військово-облікових даних таких як зміни у сімейному стані, а саме народження дитини.
Зазначив, що вивчаючи облікову картку до військового квитка ОСОБА_2 , а саме пункт (4) Сімейний стан і місце проживання сім`ї було виявлено відсутність даних щодо сімейного стану та складу сім`ї.
У своєму відзиві на позовну заяву також вказав, що Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487, а саме пунктом 8 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку) передбачено особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Посилався на положення Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», в якому зазначено, що належить до персональних даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме підпункт 8 статті 7, що передбачає відомості про сімейний стан особи та членів її сім`ї (прізвище, ім`я по батькові (за наявності), а також дітей.
Пунктом 10 цієї статті передбачено звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки.
У відзиві представник відповідача зазначив, що не надана у встановлені законом строки інформація суттєво впливає на ведення облікових документів ОСОБА_2 та в цілому впливає на підведення аналізу щодо проведення облікової, призовної та мобілізаційної роботи. З даної обставини можуть витікати як відстрочка від призову, так і інше, так як надано свідоцтво про народження дитини і більше ніякої інформації за цим пунктом для внесення до облікової картки не надано.
Крім того, представник відповідача вказав, що у зв`язку з тим, що особливий період діє в Україні після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення було визначено ознаку адміністративного правопорушення під час дії особливого періоду, а саме частина 2 статті 210 КУпАП.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача адвоката Борщевської Г.Г. надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Представник відповідача за довіреністю також надала суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, підтримала вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 просила відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 22 вересня 2022 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 були розглянуті матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_2 , за результатами чого прийнята постанова № 138/2022 за справою про адміністративне правопорушення та постановлено визнати винним ОСОБА_2 у порушенні правил військового обліку за ч. 2 ст. 210 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.
Згідно з вказаною постановою за результатами розгляду було встановлено, що о 12 год 30 хв, 22 вересня 2022 року в приміщенні відділення військового обліку і бронювання солдатів, сержантів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено адміністративне правопорушення, вчинене громадянином ОСОБА_2 , а саме: громадянин ОСОБА_2 у 7-денний термін не повідомив про зміну військово-облікових даних - про народження дитини у 2011 році (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 26.04.2011 року).
Відповідно до постанови вказане є порушенням пункту 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вимог Постанови КМУ № 921 від 07.12.2016 року.
Згідно з "Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від N 921 від 07.12.2016 року та який діяв на момент винесення постанови від 22.09.2022 року, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу військово-облікових даних призовників і військовозобов`язаних із відображенням їх у військово-облікових документах, а також здійснення контролю за дотриманням призовниками і військовозобов`язаними, посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій встановлених правил військового обліку.
Військовий облік ведеться з метою забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів, особовим складом у мирний час та особливий період.
Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Відповідно до статті 1 Закону України Про оборону України особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з Указом Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 Про часткову мобілізацію було прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.
Диспозицією статті 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Зокрема частиною 2 вказаної статті передбачено відповідальність за порушення військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період.
Вказана норма є бланкетною, тому в оспорюваній постанові вказано про порушення ОСОБА_2 вимог пункту 11 статті 38 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та Постанови КМУ № 921 від 07.12.2016 року.
Пунктом 11 статті 38 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.
Абзацом 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, які є Додатком 1 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2016 р. № 921 (які діяли на момент винесення постанови № 138/2022 від 22.09.2022 р.), передбачено, що призовники і військовозобов`язані повинні особисто повідомляти у семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади.
Слід також зазначити, що у чинному законодавстві відсутнє чітке визначення поняття сімейного стану.
Аналізуючи чинне законодавство, можна тлумачити поняття сімейний стан особи як різні варіанти, що описують стосунки, у яких перебуває людина та які характеризуються наявністю реєстрації таких стосунків у відповідних державних органах. Зокрема, прикладом сімейного стану особи, можна назвати наступні стани: «одружений», «неодружений», «заміжня», «незаміжня», «розлучений», «розлучена», «вдова», «вдівець».
Дитина належить до сім`ї своїх батьків та входить до складу членів сім`ї.
Отже, з вказаного суд доходить висновку, що неповідомлення позивачем ОСОБА_2 органа, в якому він перебував на військовому обліку, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_1 , про народження у останнього дитини у 2011 році, відповідно до вимог п. 11 ст. 38 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу, не можна вважати порушенням, оскільки останнє не передбачено відповідним Законом, а також Правилами військового обліку призовників і військовозобов`язаних, які діяли на момент складання постанови від 22.09.2022 року.
Що стосується посилання відповідача на положення Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487, а саме пункту 8 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку) щодо обов`язку військовозобов`язаного особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», яким зокрема передбачено, що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про сімейний стан особи та членів її сім`ї (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), а також дітей), суд зазначає наступне.
Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів та на які посилається відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, затверджені 30 грудня 2022 р. постановою Кабінету Міністрів України № 1487 .
Вказаною постановою КМУ зокрема передбачено, що Постанова Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року № 921 визнана такою, що втратила чинність.
Отже, на момент складання постанови № 138/2022 за справою про адміністративне правопорушення від 22.09.2022 р. відносно ОСОБА_2 діяли норми Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджені Постановою КМУ № 921 від 07.12.2016р., до яких неможливо застосувати вимоги Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджені Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 р.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.
Вирішуючи питання в частині закриття провадження у справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб`єктами владних повноважень (крім суду).
Згідно з статтею 248 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
Статтею 221 глави 17 КУпАП «Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення» закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районний у місті, міських чи міськрайонних судів.
Системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє суду дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених статтею 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесеного суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому позов в частині закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.
Вказаний висновок суду узгоджений з постановою Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 490/843/15-а.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Керуючись ст.ст. 2, 9, 242-246, 286 КАС України, ст.ст. 22, 34, 245, 247, 251, 280, 293 КУпАП, суд
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.
Постанову № 138/2022 за справою про адміністративне правопорушення від 22.09.2022 р., постановлену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП скасувати.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: Я.А. Чернявська