Справа № 380/17545/22
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області , місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35 (далі - відповідач), у якій позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Львівській області зі сплати єдиного соціального внеску №Ф-0865-1325 від 20.01.2022 на суму 11755,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно застосував до позивача штрафні санкції та нарахував пеню за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску. Позивач зазначає, що в оскарженій ним вимозі протиправно не вказано період, за який нараховані штрафні санкції та пеня, а також не додано розрахунку штрафних санкцій. Крім того, звертає увагу, що відповідач не направляв оскаржену вимогу за адресою місця проживання позивача, а про її існування він дізнався з матеріалів виконавчого провадження №69848994. Вважає, що під час дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, штрафні санкції тимчасово не застосовуються.

28.12.2022 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позову заперечує повністю. Відзив обґрунтований тим, що у період з 17.06.2011 по 06.02.2019 позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Згідно з даними інформаційної системи податкового органу за період з 2014 по 2019 роки позивач погашав заборгованість з єдиного внеску частинами і порушував строки такої сплати. З огляду на викладене, відповідач прийняв рішення про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 03.11.2021 №24280/13-01-24-10/ НОМЕР_1 на суму 11622,69грн та 03.11.2021 №24268/13-01-24-10/ НОМЕР_1 на суму 142,43грн, рішення від 03.11.2021 №24280/13-01-24-10/ НОМЕР_1 на суму 11622,69грн та рішення від 03.11.2021 №24268/13-01- 24-10/ на суму 142,43грн. Вказані рішення позивач отримав 14.12.2021 та не оскаржував їх. Вказане стало підставою для винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Львівській області зі сплати єдиного соціального внеску №Ф-0865-1325 від 20.01.2022 на суму 11755,12 грн.

21.02.2022 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про долучення доказів, а саме доказів скерування позивачу оскарженої податкової вимоги.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 07.12.2022 суддя відмовив у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову.

Ухвалою від 12.12.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 23.02.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін).

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 у період з 17.06.2011 по 06.02.2019 був зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та визнається сторонами.

Згідно з обліковими даними інформаційної системи податкового органу у ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 в інтегрованій картці платника заборгованість з єдиного внеску (код класифікації 71040000) погашалась частинами, а саме: згідно з платіжними дорученнями від 06.02.2019 №2PL722531 на суму 10331,48 грн, від 13.12.2019 №2PL7773261 на суму 3960,00 грн, від 26.12.2019 №2PL665881 на суму 4000,00 грн, від 26.12.2019 №2PL671148 на суму 50,00 грн.

03.11.2021 відповідач прийняв щодо позивача рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №24280/13-01-24-10/ НОМЕР_1 на суму 11622,69грн, №24268/13-01-24-10/ НОМЕР_1 на суму 142,43грн. Вказані рішення позивач отримав власноручно 14.12.2021, що підтверджується його підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу 416.

Станом на 01.01.2022 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску становила 11755,12грн, у зв`язку з чим відповідач виніс вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску №Ф-0865-1325 від 20.01.2022 на суму 11755,12 грн.

Вважаючи згадану вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

IV. Позиція суду

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Як зазначено у частині 4 статті 4 Закону №2464-VI особи, зазначені в пунктах 4 та 5-1 частини 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до приписів статті 9 Закону №2464-VI:

- єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі (частина перша);

- обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до згаданого Закону нараховується єдиний внесок (частина друга);

- платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 згаданого Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (частина восьма).

З 01.01.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII, відповідно до якого внесені зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", зокрема, у частину першу статті 7, а саме:

- у пункті 2 перше речення абзацу другого пункту слова "має право самостійно" замінено словом "зобов`язаний";

- пункт 3 доповнено абзацом другим такого змісту: "Для платників, віднесених до першої групи платників єдиного податку, визначених у підпункті 1 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, ця сума не може бути меншою за 0,5 мінімального страхового внеску із зарахуванням відповідних періодів здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу, який обчислюється відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пропорційно до сплаченого єдиного внеску".

Отже, з 01.01.2017 єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, при цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Тобто, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464-VI. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (абз. 2 п. 2 ч.1 ст. 7 Закону № 2464-VI).

Суд встановив, що позивач був зареєстрований фізичною особою-підприємцем у період з 17.06.2011 по 06.02.2019 та сплачував єдиний внесок за вказаний період.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону№2464- VI суми ЄСВ своєчасно не нараховані та/ або не сплачені у строки, встановлені Законом №2464 є недоїмкою.

Відповідно до статті 13 Закону України №2464-VI податкові органи мають право, зокрема: стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску, застосовувати фінансові санкції, передбачені вказаним Законом.

Згідно з частинами 10, 11 статті 25 Закону України №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції:

- у разі ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік платниками єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;

- за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску;

- за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

- за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) накладаються штрафи, передбачені за порушення порядку подання інформації про фізичних осіб - платників податків у розмірах та порядку, встановлених статтею 119 Податкового кодексу України.

Відповідно до частин 13, 14 статті 25 Закону України №2464-VI нарахування пені, передбаченої згаданим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до податкового органу або позову до суду.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених вказаним Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених згаданим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.

Як встановив суд, заборгованість зі сплати єдиного внеску за період з 2014-2019 роки позивач погашав частинами, а саме згідно з платіжними дорученнями від 06.02.2019 №2PL722531 на суму 10331,48 грн, від 13.12.2019 №2PL7773261 на суму 3960,00 грн, від 26.12.2019 №2PL665881 на суму 4000,00 грн, від 26.12.2019 №2PL671148 на суму 50,00 грн.

03.11.2021 відповідач прийняв щодо позивача рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №24280/13-01-24-10/ НОМЕР_1 на суму 11622,69 грн, №24268/13-01-24-10/ на суму 142,43грн. Вказані рішення позивач отримав власноручно 14.12.2021, що підтверджується його підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу 416.

Суд враховує, що до рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 03.11.2021 №24280/13-01-24-10/, №24268/13-01-24-10/ додані детальні розрахунки штрафної санкції. Вказане спростовує доводи позивача, про те, що йому невідомо, за які саме періоди та в якому розмірі відповідач застосував до нього штрафні санкції.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 16 статті 25 Закону України №2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Суд критично оцінює посилання позивача на протиправність застосування штрафних санкцій в період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної інфекції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 9-11 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №2464-VI тимчасово штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 вказаного Закону, не застосовуються за порушення, вчинені у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суд зазначає, що позивач допустив несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 2014 по 2019 роки, тобто за період, що передував запровадженню карантину на всій території України. А відтак, положення пункту 9-11 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №2464-VI до спірних правовідносин не застосовуються.

Станом на 01.01.2022 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску становила 11755,12 грн, що стало підставою для складення оскарженої вимоги про сплату боргу.

Відповідно до пунктів 42.1 - 42.3 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 згаданої статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 згаданого Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Пунктом 42.5 статті 42 Податкового кодексу передбачено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

Суд звертає увагу на те, що добросовісний платник податків, зобов`язаний забезпечити отримання кореспонденції, у разі невиконання такого обов`язку, платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 140/30/20, від 14.07.2022 №120/479/21-а.

Суд встановив, що податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Львівській області зі сплати єдиного соціального внеску №Ф-0865-1325 від 20.01.2022 на суму 11755,12 грн направлена відповідачем рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення на адресу реєстрації позивача: АДРЕСА_1 , що підтверджується списком відправлень та квитанцією від 03.02.2022 про їх відправку.

З урахуванням викладеного, суд висновує, що відповідач належним чином виконав свій обов`язок щодо направлення позивачу оскарженої податкової вимоги №Ф-0865-1325 від 20.01.2022, а відтак, неотримання позивачем вказаної вимоги, направленої рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення за місцем його державної реєстрації, не може бути підставою для визнання протиправною та скасування такої вимоги.

Суд також зазначає, що направлення відповідачем податкової вимоги на адресу, з якою не погоджується позивач, за певних умов може впливати лише на початок перебігу строку її оскарження, але в жодному разі не впливає на її правомірність.

В контексті строку звернення до суду, необхідно зазначити, з позовної заяви вбачається, що позивач 14.09.2022 отримав оскаржену вимогу №Ф-0865-1325 від 20.01.2022 разом із постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2022 ВП №69848994. Відповідач доказів протилежного до суду не подав, у зв`язку з чим суд вважає, що саме з цієї дати (14.09.2022) починається перебіг строку звернення до суду з цим позовом.

Позивач не надав до суду доказів, а суд в ході розгляду справи не встановив обставин, які б свідчили про відсутність у позивача обов`язку зі сплати єдиного внеску за спірний період, чи порушень відповідача при винесенні податкової вимоги №Ф-0865-1325 від 20.01.2022.

З урахуванням викладеного, суд висновує про наявність у відповідача достатніх правових підстав для винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску №Ф-0865-1325 від 20.01.2022 на суму 11755,12 грн. У зв`язку з цим, оскаржена податкова вимога є правомірною.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя А.Г. Гулик