Справа № 520/20671/21
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 р. Справа № 520/20671/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Чалого І.С.,

суддів - Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Білецький О.О., м. Харків) від 23.12.2021 (повний текст рішення складено 08.12.2021 р.) по справі № 520/20671/21 за позовом ОСОБА_1 до Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області (, 64270, Харківська обл., Балаклійський р-н, селище міського типу Савинці, вулиця Соборна, будинок 49) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області, яка полягає у невирішенні питання про надання або відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області (за межами населених пунктів). Зобов`язано Савинську селищну раду Ізюмського району Харківської області (, 64270, Харківська обл., Балаклійський р-н, селище міського типу Савинці, вулиця Соборна, будинок 49) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 10 червня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області. Стягнуто з Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області (, 64270, Харківська обл., Балаклійський р-н, селище міського типу Савинці, вулиця Соборна, будинок 49) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Представник ОСОБА_1 20.12.2021 року надав до Харківського окружного адміністративного суду заяву про розподіл судових витрат, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення, в якому вирішити питання щодо розподілу судових витрат позивачки - ОСОБА_1 , а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп).

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №520/20671/21 за позовом ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області (, 64270, Харківська обл., Балаклійський р-н, селище міського типу Савинці, вулиця Соборна, будинок 49) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Стягнуто з Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області (, 64270, Харківська обл., Балаклійський р-н, селище міського типу Савинці, вулиця Соборна, будинок 49) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 (одна тисяча) грн. 00 коп..

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Представник ОСОБА_1 , не погодившись із вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просить суд апеляційної інстанції додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2021скасувати частково в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. та в цій частині ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що представником апелянта належним чином були надані докази обсягу наданої правничої допомоги клієнту та кількості затраченого часу , тому висновки суду першої інстанції щодо неспівмірності затраченого часу та ринкової вартості наданих юридичних послуг, є передчасним, з огляду на процесуальну неможливість суду самостійно визначати часові межі і вартісні показники наданих адвокатом послуг в межах спірних правовідносин. Крім того зазначає, що до суду жодних заперечень від відповідача щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу не надходило, тобто розмір судових витрат на правову допомогу не заперечувався. Вважає, що зменшення розміру витрат понесених на правову допомогу в аспекті допущеної процесуальної бездіяльності відповідача, що виявилась в утриманні від надання заперечень у будь-якій формі щодо заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу суперечить принципу диспозитивності та невелює роль суду як незалежного арбітра.

Відповідно до приписів ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження в межах доводів апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 вересня 2021 року між Адвокатським об`єднанням «ЛОУ УОЛВС» (АО «ЛОУ УОЛВС») та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги № б/н (далі - Договір про надання правової допомоги). Відповідно до п. 2.1.3 Договору про надання правової допомоги, Адвокатське об`єднання представляє у встановленому порядку інтереси Клієнта ( ОСОБА_1 ) в судових органах, зокрема в суді адміністративної юрисдикції.

17 вересня 2021 року між АО «ЛОУ УОЛВС» та ОСОБА_1 , укладено додаткову угоду № 22/ГС до Договору про надання правової допомоги, відповідно до якої Адвокатське об`єднання зобов`язалося надати такі послуги: скласти позовну заяву ОСОБА_1 до Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області про визнання бездіяльності суб єкта владних повноважень протиправною та зобов язання вчинити певні дії.

Відповідно до умов Договору про надання правової допомоги та додаткової угоди №22/ГС від 17 вересня 2021 року, Адвокатське об`єднання в особі голови Крайза Олександра Ігоровича виконувало роботи та надавало послуги у обсязі та порядку встановленому домовленістю сторін.

Послуги, що пов`язані з провадженням у даній справі надавав представник ОСОБА_1 , адвокат АО «ЛОУ УОЛВС» - Крайз Олександр Ігорович.

Крайз Олександр Ігорович є головою адвокатського об`єднання АО «ЛОУ УОЛВС», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

На підтвердження наданих послуг за Договором про надання правової допомоги сторони підписали акт приймання-передачі наданих послуг від 14 грудня 2021 року на суму 15000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп).

За надані послуги за Договором про надання правової допомоги та додатковою угодою №22/ГС від 17 вересня 2021 року ОСОБА_1 , зобов`язалася сплатити протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг за Договором.

Таким чином, витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 15000 грн.

Зменшуючи заявлений представником позивача розмір судових витрат до 1000,00 грн суд першої інстанції виходив з того, що сума на професійну правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому, вартість такої послуги, а саме, 15000,00 грн., в даному випадку є необґрунтованою та явно завищеною.

Надаючи оцінку вказаному додатковому рішенню суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 7 ст. 139 КАС України).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.

За змістом ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 статті 134 КАС України установлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, на підтвердження понесених витрат позивачем надано до матеріалів справи копію Договору про надання правової допомоги № б/н від 17.09.2021 року, укладеного між АО «ЛОУ УОЛВС» та ОСОБА_1 , додаткову угоду № 22/ГС до Договору про надання правової допомоги, відповідно до якої Адвокатське об`єднання зобов`язалося надати такі послуги: скласти позовну заяву ОСОБА_1 до Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області про визнання бездіяльності суб єкта владних повноважень протиправною та зобов язання вчинити певні дії, акт приймання-передачі наданих послуг від 14 грудня 2021 року на суму 15000,00 грн

Дослідивши зазначені документи, колегія суддів встановила, що відповідно до п. 2.1.3 Договору про надання правової допомоги, Адвокатське об`єднання представляє у встановленому порядку інтереси Клієнта ( ОСОБА_1 ) в судових органах, зокрема в суді адміністративної юрисдикції. Відповідно до п.п. 1 п. 1 додаткової угоди № 22/ГС від 17.09.2021 р. адвокатське бюро зобов`язується скласти позовну заяву ОСОБА_1 до Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області про визнання бездіяльності суб єкта владних повноважень протиправною та зобов язання вчинити певні дії. Оплата наданих послуг здійснюється клієнтом протягом 30 календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

На підтвердження наданих послуг до суду надано підписаний акт приймання передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги № б/н від 17.09.2021 року, у якому вказано найменування наданої послуги, кількість витрачених годин , а саме: складання позовної заяви у справі № 520/20671/21 2 год. 30 хв. - вартість 15000 грн.

Вартість 1 години наданих послуг склала 6000 грн.

Колегія суддів зазначає, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На переконання колегії суддів, норми ст.ст. 134 та 139 були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20.

Таким чином, представником позивача доведено, що позивачем були понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката під час розгляду справи, у розмірі 15000,00 грн.

Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, сума в розмірі 15000,00 грн у якості судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою під час розгляду справи, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не є співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, з огляду на таке.

Колегія суддів зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 23.04.2019 у справі № 826/9047/16.

Виходячи з положень ч. 9ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи.

Пунктом 3.2рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 року у справі № 726/549/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 року по справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 року у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19.11.2020 року у справі № 520/7431/19, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вказані критерії закріплені у ч. 5ст. 134 КАС України.

Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат тільки якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити у якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу, суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Дослідивши подані заявником докази колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є суттєво завищеним та не співмірним із складністю справи і з виконаною адвокатом роботою (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, оскільки підготовка та представництво інтересів позивача у судовому засіданні не потребувала настільки значного часу для надання адвокатом послуг та виконання робіт з правової (правничої) допомоги позивачу у співвідношенні з гонораром адвоката.

Колегія суддів враховує, що стала судова практика у вирішенні спорів щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в даній категорії справ , а також наявність великої кількості матеріалів з цього питання у відкритому доступі, значно спрощує роботу адвоката з надання юридичних послуг і зменшує час на їх надання. Така категорія справ відноситься до справ незначної складності та типовою у спорах, а тому час, витрачений на складання та подання до суду позовної заяви з матеріалами, на думку колегії суддів є завищеним.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказаний у клопотанні представника позивача розмір витрати на правову допомогу є завищеним.

За таких обставин, з огляду на доведеність позивачем реальності та підтвердження фактичного розміру понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн, але не співмірність таких витрат зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; часткову необґрунтованість таких витрат, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно зменшив розмір відшкодування судових витрат до 1000,00 грн, що вважає достатнім і співмірним з огляду на викладені вище висновки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив додаткове рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 по справі № 520/20671/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко