Справа № 440/6554/22
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 р. Справа № 440/6554/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2022, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, м. Полтава, повний текст складено 28.09.22 по справі № 440/6554/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просила суд першої інстанції визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 протиправними та задовольнити її вимоги зобов`язального характеру.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що відповідачем при нарахуванні пенсії не враховано її заробітну плату за період роботи до 2000 року, що вмотивовано відсутністю актів підтвердження наданих довідок про заробіток. Наполягала, що згідно проведеного нею листування відповідні первинні документи, на підставі яких видані довідки, можуть бути направлені на вимогу відповідача. Вважала, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у перерахунку її пенсії є протиправними.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 57 від 12.04.2022 в частині не врахування заробітної плати (доходу) ОСОБА_1 за період страхового стажу, визначений за бажанням пенсіонера у його заяві, за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 05.04.2022 з урахуванням правової оцінки, що надана судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 по справі №440/6554/22 в частині задоволених позовних вимог та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що рішення від 28.09.2022 є таким, що ухвалене з порушенням застосування норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що 26.01.2022 позивачкою через вебпортал Пенсійного фонду подано заяву про призначення пенсії за віком. До заяви додано пакет документів, зокрема і довідки про заробітну плату за період до 01.07.2000. Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, яким розглянуто заяву позивачці та прийнято рішення про призначення пенсії за віком. Згідно рішення від 57 від 03.02.2022 страховий страж становив 42 роки 2 місяці 08 днів, розмір пенсії складав: 4041,58 грн. Отже, рішення про призначення пенсії за віком приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, яке позивачкою не оскаржувалося (а не Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, як зазначено в рішенні суду). Після призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передана до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для здійснення виплати пенсії. В квітні 2022 року позивачка звернулась до управління з проханням прийняти до пенсійної справи для розрахунку пенсії довідку про заробітну плату та стаж за період роботи до 2000 року. З моменту звернення позивачки в управління виникли підстави для перегляду заяви позивачки про призначення пенсії разом з доданими до неї документами. За результатами розгляду управлінням прийняте рішення 57 від 12.04.2022, яким розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу тривалістю 43 роки 5 місяців 5 днів та заробітної плати за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2022 по 31.10.2003, з 01.01.2004 по 31.01.2007, з 01.03.2007 по 31.12,2021. За наведених умов загальний розмір пенсійної виплати з 06.01.2022 становить 4946,88 грн. Період роботи позивачки на території російської федерації зараховано до страхового стажу в повному обсязі згідно надої трудової книжки. Довідки про заробітну плату за період трудової діяльності до 01.07.2000 не враховано при обчисленні пенсії, оскільки відсутні первинні документи та акт перевірки, що підтверджує достовірність їх видачі. Порядок обчислення пенсії позивачці відповідає нормам чинного законодавства. Вказує, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Іншого чинним законодавством не передбачено. Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом України у постановах від 17 березня 2015 року у справі № 21-11а15, від 15 грудня 2015 року у справі № 2- а/576/29/14, Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2018 року у справі № 358/1179/17. Позивачкою первинні документи разом з заявою про перерахунок пенсії не надавались, довідки про заробітну плату не є первинними документами в розумінні Закону. Вказує, що у зв`язку з відсутністю вини управління щодо неможливості здійснення перевірки правильності видачі довідок через об`єктивні причини (збройна агресія російської федерації проти України, введення воєнного стану в Україні та розірвання комунікаційних відносин між Україною та російською федерацією) не можна вважати дії управління протиправними при винесенні рішення 57 від 12.04.2022. Відтак, рішення відповідача прийняте за результатами розгляду заяви позивачки ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, відступ від якого напряму б суперечив частині другій статті 19 Конституції України. На підставі викладеного зазначає, що враховуючи обставини справи, зазначене свідчить про необґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. Таким чином, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 визначеним статтею 242 КАС України вимогам не відповідає.

Від імені позивачки на електронну пошту Другого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (заперечення), який не містив кваліфікований електронний підпис, в якому заявлено вимоги щодо залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, задовольнивши її вимоги по справі №440/6554/22.

Також, імені позивачки на електронну пошту Другого апеляційного адміністративного суду надійшов лист (інформація) стосовно розгляду відзиву на апеляційну скаргу по даній справі, який не містив кваліфікований електронний підпис.

Крім того, з Полтавського окружного адміністративного суду до Другого апеляційного адміністративного суду надійшов лист позивачки, направлений на електронну пошту суду першої інстанції, в якому остання висловлює свою позицію по даній справі, у т.ч. щодо скарги відповідача по даній справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З урахуванням наведеної вище норми КАС України, а також того, що судом першої інстанції було прийнято рішення суду за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без повідомлення учасників, суд апеляційної інстанції розглядає дану справу в порядку письмового провадження.

Учасниками по даній справі було отримано копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2022 року про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. позивачкою отримано копію апеляційної скарги відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення та довідками про доставку електронного листа.

Відповідно до приписів ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Відповідно, враховуючи наведену вище норму КАС України, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає апеляційному перегляду судом в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача у даній справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги оскаржуване рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає не задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.01.2022 звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком разом з доданими документами (а.с. 179-230, том 1).

Рішенням 57 від 03.02.2022 про призначення пенсії, відповідачем за наслідками розгляду вказаної вище заяви призначено пенсію позивачці та згідно вказаного рішення пенсію обчислено з урахуванням стажу тривалістю 42 роки 2 місяці 08 днів та заробітку з 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку (а.с. 171-178, том 1).

05.04.2022 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням при розрахунку пенсії довідок про заробітну плату з 1992 по 1998 роки за роботу в російській федерації (а.с. 240-243, том 1).

Рішенням 57 від 12.04.2022 про перерахунок пенсії, відповідачем за наслідками розгляду вказаної вище заяви перераховано пенсію позивачці та згідно вказаного рішення пенсію позивачки обчислено з урахуванням стажу тривалістю 43 роки 5 місяців 05 днів та заробітку з 01.07.2000 по 31.03.2003, з 01.01.2004 по 31.01.2007, з 01.03.2007 по 31.12.2021 (а.с. 232-239, том 1).

Позивачка, вважаючи свої права порушеними відповідачем, а саме діями останнього щодо відмови у перерахунку її пенсії та наявністю у зв`язку з цим підстав для задоволення вимог зобов`язального характеру, звернулася до суду першої інстанції з позовною заявою.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 57 від 12.04.2022 в частині не врахування заробітної плати (доходу) ОСОБА_1 за період страхового стажу, визначений за бажанням пенсіонера у його заяві, за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а відповідно у зв`язку з цим наявність підстав для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 05.04.2022 з урахуванням правової оцінки, що надана судом у рішенні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у даній справі, враховуючи при цьому приписи ст.308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі по тексту - Закон №1058-ІV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до ст.24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:

ТП = Св : В, де:

ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;

Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Згідно зі ч.1 ст.27 Закону №1058-ІV визначено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Відповідно до статті 40 Закону №1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою:

Зв = З + Зд, де:

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). У разі якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати. У разі якщо сума страхових внесків визначена платником та/або застрахованою особою, яка є працівником та гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті відповідно до Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", і сплачена виходячи з суми, що є більшою за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), але меншою за фактичну суму заробітної плати (доходу) застрахованої особи, для обчислення пенсії враховується лише та частина суми заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, і яка визначається за формулою:

Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону, або додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу).

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) за періоди сплати страхових внесків за застрахованих осіб, зазначених у пунктах 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та за періоди, які включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, враховується мінімальний розмір заробітної плати.

При обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та членів їхніх сімей, що беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності, отриманий ними дохід за відповідний місяць визначається за формулою:

З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

П - сума фактично сплаченого відповідного податку у розрахунку на відповідний місяць, у гривнях;

Ч - відсоток відрахувань до Пенсійного фонду від суми фактично сплаченого відповідного податку, чинний в межах відповідного періоду;

Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 64 Закону №1058-ІV виконавча дирекція Пенсійного фонду зобов`язана здійснювати функції щодо призначення (перерахунку), забезпечення своєчасного та в повному обсязі фінансування і виплати пенсій та надання соціальних послуг.

Колегія суддів звертає увагу, що аналіз наведеного вище вказує на те, що механізм нарахування пенсій за Законом №1058-ІV передбачає, що розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально в залежності від набутого ним страхового стажу та отримуваного заробітку, з якого сплачувалися страхові внески.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Порядок №22-1, в редакції станом на час спірних правовідносин).

Відповідно до приписів пункту 2.1 Порядку №22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 5 до цього Порядку.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до пункту 4.7 розділу 4 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З матеріалів справи вбачається, що на думку пенсійного органу додані до заяви позивачки довідки про заробітну плату (Відділу по справах архівів (Муніципальний архів) Адміністрації міста Новий Уренгой №12/04-02/2016 від 14.04.2021; ТОВ «ЗАПСИБГАЗТОРГ» від 16.04.2021 №165 та №166; державної установи Тульської області «Тулаавтодор» від 14.04.2021 №1, №2, №3, №4 та №5 (а.с. 42-50, том1), не можуть бути взято до уваги при розрахунку пенсії, оскільки довідки не підтверджені первинними документами.

При цьому, відповідач посилається на те, що рішення про перерахунок пенсії, яким не зараховано заробітну плату, згідно довідок про заробітну плату за період трудової діяльності до 01.07.2000, прийняте Головним управлінням 12.04.2022, тобто після введення воєнного стану в Україні та розірвання комунікаційних відносин між Україною та російською федерацією, що унеможливлює здійснення перевірки правильності видачі довідок.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що при вирішенні питання про врахування довідок, наданих позивачкою, відповідач не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки перевірка достовірності виданих документів покладається саме на пенсійний орган, а позбавлення відповідача можливості направлення відповідних запитів з метою перевірки наданих заявником документів, а також сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть слугувати підставою для відмови у врахуванні заробітної плати при призначенні (перерахунку) пенсії фізичній особі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що чинне законодавство передбачає, що неможливість проведення перевірки не ставить в залежність особу, щодо якої розглядається питання про перерахунок пенсії, оскільки це не може бути обґрунтованою підставою для відмови у її перерахунку.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Колегія суддів звертає увагу, що на час спірних правовідносин Україна була членом вказаної Угоди (Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 р. №1328 Кабінет Міністрів України постановив вийти з цієї Угоди).

Метою Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

Тобто, дія цієї угоди розповсюджувалася на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

Норми Закону №1058-IV розповсюджуються на громадян України, що набули трудовий стаж на території держав-учасниць вказаної Угоди.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 6 цієї Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення - для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.

Отже, вказаною Угодою було визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Відповідно до абз. 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993 (яка діяла на час спірних правовідносин) трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

З урахуванням наведеного вище, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Зазначене вище також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 22.10.2020 року у справі №348/1137/14-а та від 09.09.2020 року у справі №348/2071/16-а

Колегія суддів вважає, що в даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, приймаючи рішення 57 від 12.04.2022, без врахування заробітної плати (доходу) ОСОБА_1 за 60 місяців, зокрема до 2000 року на підставі довідок про заробітну плату Відділу по справах архівів (Муніципальний архів) Адміністрації міста Новий Уренгой №12/04-02/2016 від 14.04.2021; ТОВ «ЗАПСИБГАЗТОРГ» від 16.04.2021 №165 та №166; державної установи Тульської області «Тулаавтодор» від 14.04.2021 №1, №2, №3, №4 та №5, діяло протиправно, тобто без врахування при прийнятті оскаржуваного рішення всіх суттєвих обставин справи, не вчинивши при цьому відповідних дій з метою перевірки наданих позивачкою документів.

Стосовно посилання в апеляційній скарзі про те, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією, іншого чинним законодавством не передбачено, з посиланням на правову позицію, викладену Верховним судом України у постановах від 17 березня 2015 року у справі № 21-11а15, від 15 грудня 2015 року у справі № 2- а/576/29/14, Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2018 року у справі № 358/1179/17, то колегія суддів, не заперечуючи того, що обов`язковим для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати відповідними первинними документами, звертає увагу, що в даному випадку перевірка достовірності виданих документів покладається саме на пенсійний орган, у т.ч. шляхом направлення звернень (запитів) до відповідних установ, організацій, підприємств. При цьому неможливість пенсійного органу направлення відповідних звернень (запитів) з метою перевірки наданих заявником документів, а також сумніви щодо обґрунтованості їх видачі, не можуть слугувати підставою для відмови у врахуванні заробітної плати при призначенні (перерахунку) пенсії фізичній особі. Посилання на вказані правові позиції Верховного Суду, викладені в його постановах, в межах даної справі є необґрунтованим.

З огляду на наведені вище висновки, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем первинні документи разом з заявою про перерахунок пенсії не надавались, довідки про заробітну плату не є первинними документами в розумінні Закону, а тому довідки про заробітну плату за період трудової діяльності позивачки до 01.07.2000 не враховано при обчисленні пенсії, а також доводи апеляційної скарги про те, що неможливість проведення Головним управлінням перевірки первинних документів та відсутність доступу до таких документів не пов`язана з волею позивача, однак така обставина не означає, що останнє має беззаперечно враховувати при перерахунку пенсії довідки про заробітну плату, яка не підтверджується жодними документами, з посиланням на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.03.2018 у справі №527/1655/17, у постанові від 30.09.2019 у справі №754/11370/16-а, є необґрунтованими та такими, що не узгоджуються з наведеним вже вище, а надані позивачкою документи повинні бути належним чином оцінені відповідачем.

При цьому, при зверненні із заявою про перерахунок пенсії позивачкою зазначено про необхідність зарахування при розрахунку пенсії довідок про заробітну плату з 1982 по 1998 роки (а.с. 240-243, том 1).

Натомість, мотивуючи вимоги, позивачка долучила власноручно виготовлену підсумкову таблицю нарахованої заробітної плати, що включає інші, аніж зазначені у заяві про перерахунок пенсії від 05.04.20022 періоди, а саме - з 1987 по 1995 роки (а.с. 51, том 1).

Отже, наведеному вище не було надано належної правової оцінки пенсійним органом під час прийняття рішення 57 від 12.04.2022, і зазначене можливо підтвердити або спростувати лише під час повторного розгляду заяви позивачки про перерахунок пенсії від 05.04.2022.

Таким чином, з огляду на наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який керуючись ч.2 ст.9 КАС України, вийшов за межі позовних вимог, визнавши протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 57 від 12.04.2022 в частині не врахування заробітної плати (доходу) ОСОБА_1 за період страхового стажу, визначений за бажанням пенсіонера у його заяві, за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у зв`язку з відсутністю вини управління щодо неможливості здійснення перевірки правильності видачі довідок через об`єктивні причини (збройна агресія російської федерації проти України, введення воєнного стану в Україні та розірвання комунікаційних відносин між Україною та російською федерацією) не можна вважати дії управління протиправними при винесенні рішення 57 від 12.04.2022, є необґрунтованими, оскільки, як вже було зазначено вище неможливість проведення перевірки не може ставити в залежність особу, щодо якої розглядається питання про перерахунок її пенсії, і вказане не може бути обґрунтованою підставою відмову у такому перерахунку.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що рішення про призначення пенсії за віком приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, яке позивачкою не оскаржувалося, а не Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, як зазначено в рішенні суду, то вказані доводи є необґрунтованими, оскільки позивачка звернулася із вимогами у даній справі щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у перерахунку її пенсії у зв`язку з прийняттям відповідачем рішення 57 від 12.04.2022. Крім того, остання має право на вирішення питання щодо перерахунку її пенсії відповідно до поданої нею заяви від 05.04.2022 про перерахунок пенсії, адресованої відповідачу (її структурному підрозділу).

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 05.04.2022 з урахуванням правової оцінки, що надана судом у рішенні, колегія суддів зазначає наступне.

Так, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

При цьому, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Відповідно до ст.58 Закону №1058-ІV Пенсійний фонд є органом, який, зокрема призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Отже, в даному випадку у спірних правовідносинах відповідач має компетенцію в питаннях призначення (перерахунку) пенсії.

Відповідно до абз.2 ч.4 ст.245 КАС Україні у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на наведене вище, а також з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про перерахунок пенсії та визначення наявності підстав, за яких перераховується пенсія або приймається рішення про відмову в її перерахунку, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо необхідності зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 05.04.2022 з урахуванням правової оцінки, що надана судом у рішенні.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що з урахуванням приписів ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивачкою не було оскаржено рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а тому в цій частині суд апеляційної інстанції не надає правової оцінку рішенню суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції (в оскаржуваній частині).

Правові підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Враховуючи те, що ця справа була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, дане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч. 5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 по справі №440/6554/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло