Справа № 420/14561/22
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/14561/22
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Танасогло Т.М. , Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 у справі №420/14561/22 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови від 28.09.2022 ВП №69592126

У С Т А Н О В И В:

12.10.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №69592126 від 28.09.2022 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ГУ ПФУ в Одеській області на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 у справі №420/2922/22 проведено відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 . При цьому, суму доплати внесено до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. До проведення перерозподілу бюджетних коштів за окремою бюджетною програмою на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фоном України в межах наявних бюджетних призначень на цю мету шляхом перерахування коштів. Як наголошував орган Пенсійного фонду, виплату нарахованої доплати буде проведено після виділення коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України. Між тим, невиконання рішення суду в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Не погоджуючись із заявленими Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позовними вимогами Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до окружного адміністративного суду подано відзив на позовну заяву, у якому вказано, що рішення суду боржником в повному обсязі не виконано, а наведені причини неможливості виконання рішення суду не є поважними, оскільки не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 у справі №420/14561/22 у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення суду не виконано без поважних причин.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ГУ ПФУ в Одеській області подано апеляційну скаргу у якій зазначено про ухвалення окружним адміністративним судом рішення з порушенням норм матеріального, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, у зв`язку з чим позивач просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу позивач зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 у справі №420/2922/22 виконано, оскільки здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , включено суму доплати пенсії до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Як наголошує скаржник, за відсутності відповідного фінансового забезпечення, вчинені ГУ ПФУ в Одеській області дії щодо виконання рішення суду не можуть вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 у справі № 420/2922/22 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення з 01.04.2019 основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 89 відсотків на 70 відсотків грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи із основного розміру пенсії 89% грошового забезпечення на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 25.01.2021 №11/3846, виданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України, з урахуванням здійснених виплат.

Означене рішення суду у справі № 420/2922/22 набрало законної сили 17.05.2022.

З метою виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 у справі № 420/2922/22 ОСОБА_1 отримано виконавчий лист, який було пред`явлено до примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

За наслідками розгляду виконавчого документа 11.08.2022 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 69592126.

12.09.2022 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адресу ГУ ПФУ в Одеській області надіслано вимогу №03.01-13632 щодо повідомлення про стан виконання вимог виконавчого листа, виданого 12.07.2022 Одеським окружним адміністративним судом у справі №420/2922/22.

За результатами розгляду вказаної вимоги боржником на адресу органу Державної виконавчої служби надіслано лист від 06.09.2022 №1500-0505-5/90350, яким адресата повідомлено про проведення відповідного перерахунку пенсії ОСОБА_1 , внесення доплати пенсії до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, а також зазначено, що виплата нарахованої доплати буде здійснена після виділення коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

На підтвердження означеного боржником до листа від 06.09.2022 №1500-0505-5/90350 було додано відповідні перерахунки пенсії ОСОБА_1 та розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії.

28.09.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову ВП №69592126, якою за невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 у справі № 420/2922/22 без поважних причин на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області накладено штраф в сумі 5100грн.

Не погодившись із вищевказаним актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно із ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За змістом п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.п.1,16, ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

З огляду на вищевикладене, накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Разом з тим, визначальною умовою для накладення такого штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, а їх подолання для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

При цьому, поважними, у розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Приписами статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Згідно із пунктами 1, 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду. Управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Пунктом 3 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, визначено, що основними завданнями управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31.05.2022 у справі № 360/940/20.

Як установлено апеляційним судом та зазначено вище, на відповідну вимогу державного виконавця від 12.09.2022 №03.01-13632 щодо повідомлення про стан виконання вимог виконавчого листа, виданого 12.07.2022 Одеським окружним адміністративним судом у справі №420/2922/22, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на адресу органу Державної виконавчої служби надіслано лист від 06.09.2022 №1500-0505-5/90350, яким адресата повідомлено про проведення відповідного перерахунку пенсії ОСОБА_1 , включення суми доплати пенсії до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, а також зазначено, що виплата нарахованої доплати буде здійснена після виділення коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

Таким чином, апеляційним судом з`ясовано, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 у справі № 420/2922/22 Головним управлінням ПФУ в Одеській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку з чим розмір пенсії становить 19178,48грн. Суму доплати по справі №420/2922/22 за період з 01.04.2019 по 30.06.2022, яка склала 127500,47грн., включено до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

На підтвердження означеного боржником державному виконавцю надано розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії та перерахунки пенсії (а.с.72, 73).

До того ж, з матеріалів справи убачається, що листом від 06.09.2022 №1500-0505-5/90350 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області державного виконавця повідомлено, що виплата нарахованої доплати буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

При цьому, колегією суддів з`ясовано, що 28.09.2022 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу ВП №69592126.

Приймаючий вказаний акт індивідуальної дії суб`єкт владних повноважень вказав, що відсутність в органу Пенсійного фонду коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України не свідчить про неможливість виконати рішення суду з поважних причин.

Натомість, апеляційний суд уважає за необхідне зазначити, що перш ніж накласти на боржника штраф державний виконавець, в силу наділених законодавчими приписами повноваженнями, повинен переконатися чи має орган Пенсійного фонду кошти на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

Згідно із п.п.1, 3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

За наслідками офіційного з`ясування фактичних обставин справи колегією суддів установлено, що приймаючи акт індивідуальної дії суб`єктом владних повноважень не досліджено питання наявності чи відсутність відповідного фінансового забезпечення та відповідно наявності чи відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду за відповідними виплатами.

Державним виконавцем не вчинялося жодних дій щодо одержання належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позиції органу Пенсійного фонду України стосовно відсутності фінансування для виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що державний виконавець достеменно не пересвідчився у наявності/відсутності поважних причин, які перешкоджали органу Пенсійного фонду виконати рішення суду, та, як наслідок, передчасно прийняв спірну постанову про накладення штрафу ВП №69592126 від 28.09.2022.

Крім того, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, викладеною в постановах від 22.04.2021 у справі №1440/2242/18, від 09.12.2020 у справі № 522/19758/18 тощо, можливість виплати органом Пенсійного фонду перерахованої пенсії напряму залежить від виділення відповідних коштів з Державного бюджету України.

Означені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, у зв`язку з чим окружний адміністративний суд дійшов неправильного висновку щодо правомірності оскаржуваного акту індивідуальної дії та відмови в задоволенні позовних вимог Головного управління ПФУ в Одеській області.

Установлені в межах апеляційного розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини справи у повному обсязі спростовують наведені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції висновки та доводи відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.

Межі перегляду судом апеляційної інстанції справи визначено статтею 308 КАС України, відповідно до частини 2 якої суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відтак, у зв`язку із тим, що викладені в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 у справі №420/14561/22 висновки не відповідають обставинам справи суд апеляційної інстанції уважає за необхідне його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 22.04.2021 у справі №1440/2242/18.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 у справі №420/14561/22 скасувати.

Прийняти у справі нове судове рішення.

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №69592126 від 28.09.2022 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Крусян А.В.