Справа № 160/1277/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 160/1277/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" та Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 р. (суддя Неклеса О.М.) в адміністративній справі №160/1277/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" до Офісу великих платників податків ДПС в особі Дніпропетровського управління ОВПП ДПС, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень ,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (ПрАТ «ДТРЗ») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування, прийнятих 21.11.2019 Офісом великих платників податків ДПС наступних податкових повідомлень-рішень:

- №, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) застосовано штраф у розмірі 10% на суму 343127,94 грн.;

- №, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) застосовано штраф у розмірі 20% на суму 2907116,88 грн.

В обґрунтування протиправності спірних податкових повідомлень-рішень позивач зазначав про відсутність законних підстав для проведення відповідачем камеральної перевірки у зв`язку із відсутністю обставини наявності узгоджених грошових зобов`язань.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами загального позовного провадження, позовна заява задоволена частково. Суд скасував спірні податкові повідомлення-рішення № в частині нарахування штрафних санкцій у сумі 95,40 коп., № - в частині нарахування штрафних санкцій у сумі 548443, 26 грн. У задоволенні іншій частини позову - відмовив.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку сторонами.

Позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог на суму 2701706,16 грн. та ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи скаржника-позивача:

- при камеральній перевірці відповідач використовував податкове повідомлення-рішення, якого не існує - № від 04.07.2018;

- податкове повідомлення-рішення № від 04.06.2018 скасовано в рамках справи №0440/7010/18, тому не може бути застосовано з моменту його прийняття;

- штрафні санкції не можуть бути застосовані до позивача з огляду на те, що сплачені ним податкові зобов`язання протиправно спрямовувались відповідачем на погашення неузгоджених податкових зобов`язань;

- податкове повідомлення-рішення № від 25.02.2019 вважається відкликаним, тому визначення грошового зобов`язання за ним є протиправним.

Доводи скаржника-відповідача:

- податкове повідомлення-рішення № є узгодженим з 06.05.2019, тому підлягало сплаті відповідно до вимог пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України; при його оскарженні в судовому порядку Верховним Судом було відмовлено у зупиненні виконання судових рішень у справі №0440/7010/18, якими податкове повідомлення-рішення № визнано правомірним.

Письмові відзиви на апеляційні скарги від сторін до суду апеляційної інстанції не надходили.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі, які не заперечуються сторонами:

Посадовою особою Дніпропетровського управління ОВПП ДПС на підставі пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 та п.76.1 ст.76 Податкового кодексу України була проведена камеральна перевірка ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» () з питання своєчасності сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за листопад 2018 року, грудень 2018 року, березень 2019 року - липень 2019 року та узгоджених грошових зобов`язань з податку на додану вартість по податковим повідомленням - рішенням № від 25.02.2019 року та № від 04.07.2018 року, за результатами якої складено акт перевірки від 31.10.2019 року №100/28-10-50-06-00659101 (т. 1 а.с.55-62). На підставі акту перевірки Офісом великих платників податків ДПС 21.11.2019 були прийняті податкові повідомлення-рішення: №, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) застосовано штраф у розмірі 10% на суму 343127,94 грн.; №, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) застосовано штраф у розмірі 20% на суму 2907116,88 грн. (т. 1 а.с.50,53).

Спірним у справі є питання правомірності нарахування контролюючим органом (відповідачем) штрафу зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що штраф за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення № не підлягає нарахуванню, зважаючи на визнання його протиправним та скасування в судовому порядку (справа №0440/7010/18). Податкове повідомлення-рішення № скасовано в частині (№160/5696/20), тому штраф не підлягає застосуванню на суми, які визнані судом, як неправомірно нараховані. Крім того, суд першої інстанції відхилив аргументи позивача щодо протиправності камеральної перевірки.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, які регулюються Податковим кодексом України (ПК України).

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними упідпунктах54.3.1 - 54.3.6пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. Пунктом 56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

За результатами камеральної податкової перевірки було виявлено порушення позивачем строку сплати узгодженого грошового зобов`язання, яке виникло у зв`язку із самостійним декларуванням позивачем та двох податкових повідомлень-рішень (№ та №). У зв`язку із цим, контролюючим органом прийнято спірні податкові повідомлення-рішення про застосування штрафу.

Позивач в апеляційній скарзі стверджує, що контролюючий орган здійснював перевірку своєчасності сплати грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням, якого «не існує», а саме - № від 04.07.2018. На його переконання, суд першої інстанції не здійснив перевірку цієї обставини.

Колегія суддів з цього приводу зазначає, що податкове повідомлення-рішення № № було прийнято 04.06.2018, і ця обставина встановлена рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2021, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.07.2022 у справі № 0440/7010/18 (т.2 а.с. 198-223). Зазначеним податковим повідомленням-рішенням ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 4662901,50 грн. Допущена в акті камеральної перевірки помилка у місяці прийняття рішення « 04.07.2018» замість вірного « 04.06.2018» (т. 1 а.с.60) є недоліком формального характеру, який не є безумовною підставою скасування результатів перевірки.

Позивач в апеляційній скарзі стверджує про протиправність камеральної перевірки, оскільки визначені податковими повідомленнями-рішеннями № та № грошові зобов`язання не були узгодженими, тому не підлягали сплаті.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції ретельно досліджено питання наявності законних підстав для проведення камеральної перевірки та встановлено, що станом на 31.10.2019 (день складання акту) зазначені податкові повідомлення-рішення були чинними. Податкове повідомлення-рішення № набуло статусу узгодженого 06.05.2019 після ухвалення Третім апеляційним адміністративним судом постанови у справі №0440/7010/18 (при першому розгляді справи); податкове повідомлення-рішення № оскаржено до суду лише 01.06.2020.

Щодо доводів позивача про неправомірне зарахування контролюючим органом коштів в рахунок погашення податкового боргу минулих періодів.

Як вбачається з акту камеральної перевірки, податковою декларацією № від 19.12.2018 позивач задекларував грошове зобов`язання з податку на додану вартість за листопад 2018 року на суму 499394,79 із граничним терміном сплати 30.12.2018 (т.1 а.с.60). Фактично оплата відбулась 28.02.2019 та 04.04.2019, тобто із затримкою на 60 та 96 днів. За декларацію № від 18.01.2019 позивач зобов`язаний був сплатити 3579554 грн. до 30.01.2019. Фактично оплата здійснена 04.04.2019, 26.04.2019, 18.07.2019 із затримкою, відповідно на 65, 86, 169 днів. Зазначені порушення строку оплати відбулись до узгодження податкових зобов`язань згідно податкових повідомлень-рішень № та № (див. таблицю на а.с. 60 т.1).

Наведена в акті перевірки інформація свідчить про те, що позивачем, задекларовані ним податкові зобов`язання, що виникли до грошових зобов`язань за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, сплачувались із порушенням строку, наслідком чого є застосування штрафу.

Також, пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Колегія суддів звертає увагу, що на час складання акту камеральної перевірки (31.10.2019) податкові повідомлення-рішення № та № були чинними, а визначені ними грошові зобов`язання узгодженими. Визнання їх протиправними та скасування/часткове скасування відбулось 06.04.2021 (постанова Третього апеляційного адміністративного суду у справі №160/5696/20) та 06.07.2022 (постанова Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 0440/7010/18 - за результатами повторного розгляду справи), тобто після проведення камеральної перевірки, прийняття спірних податкових повідомлень-рішень і навіть після звернення позивача до суду із даним позовом (31.01.2020).

В межах провадження у цій справі суд не може здійснювати перевірку дій контролюючого органу, які останній зобов`язаний був вчинити після скасування податкових повідомлень-рішень шляхом внесення відповідних змін до інтегрованої картки платника податків з метою приведення даних у відповідність до дійсного стану розрахунків з бюджетом (пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України). Така перевірка знаходиться поза межами спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із прийняттям спірних податкових повідомлень-рішень, тобто 21.11.2019. Саме тому, колегія суддів відхиляє доводи скаржника-позивача про неповне встановлення судом першої інстанції обставин у справі, який, на його думку, мав би дослідити порядок зарахування коштів, які сплачував позивач, а також з`ясувати, чи був би порушений позивачем строк сплати податкових зобов`язань, якби контролюючий орган не спрямовував кошти на погашення податкових повідомлень-рішень, які в подальшому визнані протиправними.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції розглянуто та вирішено спір виключно в межах спірних правовідносин, що відповідає приписам Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи позивача, наведені ним в апеляційній скарзі не є підставами для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.

Щодо доводів скаржника-відповідача.

Останній наполягає на тому, що спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними, оскільки штраф нараховувався виключно за несплату узгоджених грошових зобов`язань. Подальше скасування податкових повідомлень-рішень, на думку відповідача, не звільняють платника податків від сплати штрафу.

Відповідно до пункту 57.4 статті 57 Податкового кодексу України пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу, що чинність податкового повідомлення-рішення у певному проміжку часу (до скасування/часткового скасування) жодним чином не легітимізує визначені ним податкові зобов`язання, оскільки визнання судом такого податкового повідомлення-рішення протиправним унеможливлює його дію з часу прийняття.

Доводи скаржника-відповідача не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, тому його апеляційна скарга також залишається апеляційним судом без задоволення.

Судом першої інстанції також наведено детальне обґрунтування визначених ним сум грошового зобов`язання, які підлягають скасуванню (арк. рішення 19,20) у відповідності до розрахунків, наданих відповідачем (т. 1 а.с.51, 53).

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316/317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 р. в адміністративній справі №160/1277/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 лютого 2023 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук