Справа № 420/4341/22
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/4341/22
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання поновити виплату пенсії в разі втрати годувальника,

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо поновлення позивачці виплати пенсії, як члену сім`ї, яка має право на пенсію в разі втрати годувальника;

- зобов`язати відповідача поновити виплату у встановленому на час винесення судового рішення розмірі пенсії, як члену сім`ї, яка має право на пенсію в разі втрати годувальника.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона отримувала пенсію протягом періоду з 01.09.1944 до 31.12.2001 в разі втрати годувальника - батька ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 . В листопаді 2021 р. позивач звернулася до органу ПФУ із проханням поновити виплату пенсії, проте у відповідь отримала відмову, яка обґрунтована відсутністю в органах ПФУ пенсійної справи позивачки. Позивач вважає таку бездіяльність органів ПФУ протиправною та такою, що порушує її права та інтереси, що зумовило її звернутися до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження, задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 :

- визнана протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії, як члену сім`ї, яка має право на пенсію в разі втрати годувальника;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії, як члену сім`ї, яка має право на пенсію в разі втрати годувальника.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції того факту, що лише з 01.01.2007 на органи пенсійного фонду покладені функції з призначення, перерахунку та виплати пенсій передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в той час як до 01.01.2007 такі функції виконувало Міністерство оборони України. Також апелянт зазначає, що батько позивача на пенсійному обліку у апелянта не перебував, та його пенсійна справа не передавалась до ГУ ПФУ в Одеській області., внаслідок чого у апелянта відсутні правові підстави для задоволення заяви позивача про відновлення виплати пенсії по втраті годувальника.

Позивач та третя особа своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Суд встановив, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, що підтверджено посвідченням від 13.03.1996 № 026872 (а.с. 4).

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.06.2000 №19652, позивач є пенсіонером Міністерства оборони України, є донькою-інвалідом дитинства та отримує пенсією по втраті годувальника - батька, який загинув 26.08.1944, проявив героїзм. Підстава: пенсійна справа № ЮО 19652 (а.с. 5).

З 01.01.2002 виплату пенсії по втраті годувальника позивачу обласним комісаріатом було припинено через те, що з 01.01.2002 змінилося правове регулювання виплати таких пенсій, а саме відповідні обов`язки покладені на органи Пенсійного фонду України, замість Міністерства оборони України.

В травні 2021 р. позивач звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області (а.с. 9) із заявою щодо поновлення виплати пенсії, виплату якої було зупинене з 01.01.2002, на що отримала лист-відповідь від 19.05.2021 № 8034-7653/Г-02/8-1500/21 (а.с. 20), згідно з якою заявниця на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області не перебувала і пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» їй не виплачувалася; пенсійна справа в управлінні відсутня. Запропоновано звернутися до уповноваженого структурного підрозділу, де знаходиться пенсійна справа, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

15.09.2021 представник позивача звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо поновлення виплати пенсії, на що листом від 12.10.2021 № 18785-18148/Г-02/8-1500/21 (а.с. 18) надано відповідь, згідно якої позивач на обліку у відділі з питань призначення та перерахунків пенсії військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління застосування пенсійного законодавства не перебувала і пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Головним управлінням не виплачувалась. Пенсійна справа позивача в ГУ ПФУ в Одеській області відсутня.

При цьому, відповідно до копії супровідного листа ІНФОРМАЦІЯ_5 від 03.11.2021 №943/14258 (а.с. 17), спрямованому начальнику ГУ ПФУ в Одеській області, у зв`язку із тим, що згідно ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії призначаються (перераховуються) органами ПФУ, - до ГУ ПФУ в Одеській області надіслано припинену пенсійну справу ЮО 19652 на 22 аркушах.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідь ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови позивачу у виплаті пенсії є протиправною бездіяльністю, а порушені права позивача підлягають поновленню у заявлений стороною позивача спосіб.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

На час припинення виплати пенсії позивачу порядок призначення та виплати в Міністерстві оборони України державних пенсій і допомог військовослужбовцям та членам їх сімей був регламентований Положенням, затвердженим наказом Міністра оборони України від 8 серпня 1994 р. N 205 (надалі Положення №205).

Так, пунктом 2 цього Положення визначалося, що згідно з чинним законодавством Міністерством оборони України здійснюється пенсійне забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань (крім підвідомчих Міністерству внутрішніх справ України, Службі безпеки України, Командуючому Національною гвардією України, Державному комітету у справах охорони державного кордону України, Управлінню державної охорони України), осіб командного складу партизанських загонів і з`єднань, підпільних організацій та груп, визнаних такими законодавством України, осіб офіцерського складу, які в період Великої Вітчизняної війни проходили службу у складі 1-го Чехословацького армійського корпусу під командуванням ОСОБА_3 , а також членів їх сімей.

Пунктом 57 цього Положення №205 визначено, що незалежно від перебування на утриманні годувальника право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні діти.

Згідно з пунктом 71 Положення № 205 пенсія в разі втрати годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого вважається непрацездатним (пункт 55 цього Положення), а членам сім`ї, які досягли віку, зазначеного в підпункті "б" пункту 55 цього Положення, довічно (з урахуванням вимог пунктів 75 і 77 цього Положення).

Відповідно до п. 122 Положення №205 районні військові комісаріати зобов`язані всіляко сприяти військовослужбовцям, звільненим з військової служби, та членам сімей військовослужбовців і пенсіонерів з числа військовослужбовців, які втратили годувальника, у витребуванні документів, необхідних для призначення пенсій і допомог, а також давати їм роз`яснення з питань пенсійного забезпечення, соціального обслуговування пенсіонерів, надання їм встановлених чинним законодавством пільг.

Відповідно до ст. 10 Закону №2262-12 (в редакції від 11.02.2001) пенсійне забезпечення військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей відповідно до цього Закону здійснюється органами соціального захисту населення. В такому ж порядку здійснюється пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей при призначенні їм пенсій на умовах і за нормами, встановленими Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей згідно з цим Законом здійснюється Міністерством оборони України, Державним комітетом у справах охорони державного кордону України, Управлінням державної охорони, органами управління інших військових формувань, Службою безпеки України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною податковою адміністрацією України, Державним департаментом України з питань виконання покарань в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

В наступній редакції Закону № 2262-12 (від 17.01.2002) стаття 10 визначала, що пенсійне забезпечення військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України. В такому ж порядку здійснюється пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей при призначенні їм пенсій на умовах і за нормами, встановленими Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у поточній редакції) право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, або є інвалідами.

За змістом статті 36 Закону №2262-XII пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах: членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, які є непрацездатними та перебували на утриманні загиблого (померлого) годувальника (при цьому дітям та іншим особам, зазначеним в абзаці другому статті 30 цього Закону, незалежно від того, чи перебували вони на утриманні загиблого (померлого) годувальника), - 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї. Якщо на утриманні загиблого (померлого) годувальника перебували двоє і більше членів сім`ї, пенсія призначається у розмірі 90 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, що розподіляється між ними рівними частками, але не менше ніж 40 процентів на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих інвалідів війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків.

Згідно з ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до п. 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 N 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 ч. I). Ратифікувавши вказану Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині I Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Право громадянина України на пенсійне забезпечення є беззаперечним та становить складову гарантованого Конституцією права на соціальний захист для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості. Відповідне право не може пов`язуватись, зокрема, з такою умовою, як неналежне виконання суб`єктом владних повноважень обов`язків щодо ведення пенсійного обліку пенсіонерів, що в даному випадку й мало місце.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами; рівно як і незалежно від того, як змінилося правове регулювання, - відповідні державні органи повинні забезпечити безперешкодне отримання особою належних їй виплат.

Зважаючи на це, а також контекст спірних правовідносин, що склались між сторонами, суд першої інстанції правильно зазначив, що правова процедура («fair procedure» - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади.

Правова процедура встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.

Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тобто особа правомірно очікує отримати у передбачений законом спосіб відповідь на порушене перед суб`єктом, якому адресовано звернення, питання відповідно та у спосіб, передбачений законом.

При цьому між сторонами фактично відсутній спір щодо наявності у позивача права на отримання пенсії в разі втрати годувальника - батька позивача, що загинув 26.08.1944, проявив геройство. Натомість порушення прав позивача, що полягає в припиненні виплати пенсії та відмови у поновленні такої виплати на відповідне звернення пенсіонера, обумовлено тривалою бездіяльністю пенсійного органу щодо прийняття та оформлення пенсійної справи позивача ЮО 19652 на 22 аркушах, в результаті чого справа в пенсійному органі не обліковується.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги, про те, що відповідь ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови позивачу у виплаті пенсії є протиправною бездіяльністю, а порушені права позивача підлягають поновленню у заявлений стороною позивача спосіб.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували наведені висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 19, Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-77, 242, 257, 293, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року у справі № 420/4341/22 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 23.02.2023

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.