Справа № 500/180/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/180/23

24 лютого 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісія УМВС України в Тернопільській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Ліквідаційної комісії УМВС України в Тернопільській області у зарахуванні пільгової вислуги років у загальній кількості 04 і років 09 місяців, здобутої майором міліції ОСОБА_1 під час проходження служби в підрозділах дільничних інспекторів та оперативної служби на посадах з: 17.05.2004 по 30.06.2004 дільничного інспектора ВДІМ Тернопільського РВ УМВС України в Тернопільській області; 17.05.2005 по 22.03.2011 старшого психолога групи психологічного забезпечення окремої роти міліції особливого призначення «Беркут» при УМВС України в Тернопільській області; 02.08.2011 по 27.12.2011 старшого психолога групи психологічного забезпечення РМОП «Беркут» при УМВС України в Тернопільській області; 27.12.2011 по 14.05.2012 в. о. командира РМОП «Беркут» при УМВС України в Тернопільській області; 14.05.2012 по 30.04.2013 старшого психолога групи психологічного забезпечення РМОП «Беркут» при УМВС України в Тернопільській області; 30.04.2013 по 16.05.2014 заступника командира РМОП «Беркут» МТБ підпорядкованої УМВС України в Тернопільській області; в період з 13.08.2014 по 08.09.2014 при прийнятті участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та і територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей до календарної вислуги років та до стажу служби в міліції;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Тернопільській області і здійснити перерахунок та зарахувати позивачу відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і 1 грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та підпункту 4.1.6 пункту 4.1 розділу 4 Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року № 3720 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні за періоди проходження служби в вищевказаних підрозділах у загальній кількості 04 років 09 місяців 00 днів;

- визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС України в Тернопільській області, виражену у не підготовці та неподанні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документів, що необхідні для призначення позивачу пенсії за вислугою років;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Тернопільській області підготувати та подати до Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області всі документи, необхідні для призначення позивачу пенсії за вислугою років, зазначивши календарне та пільгове обчислення в загальній кількості: 24 роки 11 місяців 14 днів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом УМВС України в Тернопільській області від 06.11.2015 № 323 о/с позивача, майора міліції, звільнено зі служби в органах внутрішніх справ України в запас Збройних Сил України згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до пункту 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (через скорочення штатів). Відповідно до вказаного наказу на день звільнення зі служби 06.11.2015 вислуга років позивача становила в календарному обчисленні: 20 років 02 місяці 14 днів, у пільговому обчисленні: 24 роки 11 місяців 14 днів.

З огляду на вказане позивач звернувся до відповідача із заявою про підготовку та подання до Головного управління ПФУ у Тернопільській області документів про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно відповіді від 29.12.2022 № 359 заступника голови ліквідаційної комісії УМВС України в Тернопільській області для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність календарної вислуги років у мінімально визначеному Законом розмірі. На момент звільнення позивача з ОВС України 06.11.2015 згідно пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ вислуга років для призначення пенсії становила 22 календарних роки та 6 місяців і більше. При цьому до цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні Законом не передбачено. А тому відповідач вказав, що з урахуванням наявної у позивача вислуги календарних років на день звільнення (20 років 02 місяці та 14 днів), для оформлення та подачі документів до Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років не має законних підстав.

Вважаючи відмову відповідача протиправною позивач звернувся з даним позовом в суд.

Ухвалою суду від 17.01.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

30.01.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого слідує, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон №2262) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше. Вказав, що відповідно до витягу з наказу № 323 о/с від 06.11.2015 вислуга позивача на день звільнення становить в календарному обчисленні 20 років 02 місяці 14 днів, що не відповідає, на думку відповідача, умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленим пунктом «а» статті 12 Закону № 2262. Звернув увагу, що статтею 17-1 Закону № 2262 визначено, що порядок обчислення вислуги років встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 врегульовано порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей. Зазначив, що на положення цієї постанови Кабінету Міністрів України також посилається позивач в обґрунтування позовних вимог. Вважає, що оскільки Законом №2262 не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах, позивач не має права на таку (арк. справи 30-39).

Також відповідач стверджує у відзиві про порушення позивачем процесуальних строків звернення до суду із даним позовом.

Інших заяв, в тому числі по суті справи, на адресу суду не надходило.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як підтверджується матеріалами судової справи, наказом УМВС України в Тернопільській області від 06.11.2015 № 323 о/с позивача, майора міліції, звільнено зі служби в органах внутрішніх справ України в запас Збройних Сил України згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до пункту 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (через скорочення штатів) (арк. справи 9).

Відповідно до вказаного наказу на день звільнення зі служби 06.11.2015 вислуга років позивача становила в календарному обчисленні: 20 років 02 місяці 14 днів.

Відповідно до довідки УМВС України в Тернопільській області від 19.03.2021 №75 пільгова вислуга років позивача на день звільнення складала 24 роки 11 місяців 14 днів (арк. справи 17).

При цьому, суд враховує, що між сторонами відсутній спір щодо «розрахунку» позивачу зазначеної вище вислуги років в календарному та пільговому обчисленні.

Так, позивач двічі звертався до відповідача із заявами, у яких просив зарахувати до календарної вислуги років, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди проходження служби позивачем у визначені періоди, а також підготувати та подати до Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області всі документи, необхідні для призначення позивачу - ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, зазначивши календарне та пільгове обчислення вислуги в загальній кількості: 24 роки 11 місяців 14 днів (арк. справи 12, 14).

Згідно відповіді від 29.12.2022 № 359 заступника голови ліквідаційної комісії УМВС України в Тернопільській області для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність календарної вислуги років у мінімально визначеному Законом розмірі. На момент звільнення позивача з ОВС України 06.11.2015 згідно пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ вислуга років для призначення пенсії становила 22 календарних роки та 6 місяців і більше. При цьому до цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні Законом не передбачено. А тому відповідач вказав, що з урахуванням наявної у позивача вислуги календарних років на день звільнення (20 років 02 місяці та 14 днів), для оформлення та подачі документів до Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років не має законних підстав (арк. справи 15-16).

Позивач не погоджується із такими доводами відповідача, вказану відмову вважає протиправною, відтак звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в органах внутрішніх справ є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.

Частиною першою статті 2 цього Закону встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії, відповідно до цього Закону, призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Згідно із частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України постановою № 393 від 17.07.1992 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393). Вказаним Порядком № 393 також визначаються періоди проходження військової служби, що зараховуються до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 - не має календарної вислуги років для призначення пенсії, проте в нього наявний відповідний пільговий стаж, про що зазначено у довідці УМВС України в Тернопільській області від 19.03.2021 №75 (арк. справи 17) та не оспорюється відповідачем.

Статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення на пільгових умовах призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом № 2262-ХІІ передбачено пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Закон №2262-XII як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-XII вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-XII календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-XII пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги.Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII.

Зважаючи на вищенаведене суд зазначає, що позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та зарахування обраних позивачем періодів (проходження служби в підрозділах дільничних інспекторів та оперативної служби на посадах з: 17.05.2004 по 30.06.2004 дільничного інспектора ВДІМ Тернопільського РВ УМВС України в Тернопільській області; 17.05.2005 по 22.03.2011 старшого психолога групи психологічного забезпечення окремої роти міліції особливого призначення «Беркут» при УМВС України в Тернопільській області; 02.08.2011 по 27.12.2011 старшого психолога групи психологічного забезпечення РМОП «Беркут» при УМВС України в Тернопільській області; 27.12.2011 по 14.05.2012 в. о. командира РМОП «Беркут» при УМВС України в Тернопільській області; 14.05.2012 по 30.04.2013 старшого психолога групи психологічного забезпечення РМОП «Беркут» при УМВС України в Тернопільській області; 30.04.2013 по 16.05.2014 заступника командира РМОП «Беркут» МТБ підпорядкованої УМВС України в Тернопільській області; в період з 13.08.2014 по 08.09.2014 при прийнятті участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та і територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей), - "до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні за періоди проходження служби в вищевказаних підрозділах у загальній кількості 04 років 09 місяців 00 днів" задоволенню не підлягають, оскільки спору щодо незарахування перелічених періодів до календарної вислуги років, між сторонами немає.

Водночас, як слідує з відмови відповідача від 29.12.2022 та відзиву на позовну заяву, - суб`єкт владних повноважень вказує на те, що до "вислуги", передбаченої пунктом "а" статті 12 Закону України №2262, - зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні Законом не передбачено (в принципі), а тому робить висновок про відсутність правових підстав для зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні позивачу при призначенні пенсії, при цьому зазначає, у довідці від 19.03.2021 №75, що пільгова вислуга років позивача на день звільнення складає 24 роки 11 місяців 14 днів.

Наведене свідчить про відсутність спору між сторонами щодо зарахування чи не зарахування відповідачем періодів його служби до календарної вислуги чи її подальшого кратного пільгового обчислення, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають .

На думку суду, спір між сторонами виник на етапі можливості застосування наявної вислуги років саме у пільговому обчисленні на етапі призначення пенсії.

У межах даної справи судом встановлено, що вислуга років позивача, яка підлягає зарахуванню на пільгових умовах, становить більше 24 календарних років, відповідно позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону №2262-XII.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений Верховним Судом у рішенні від 27.06.2018 у справі № 750/9775/16-а, від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, від 10.03.2021 у справі № 812/1100/17, від 16.03.2021 у справі № 826/16811/18 та від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, від 08.06.2021 у справі №360/3326/18 який відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

За наведених обставин, з урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а та постанови Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та про необхідність поновлення прав позивача шляхом зобов`язання відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

При цьому, покликання відповідача про порушення позивачем строку, встановленого статтею 122 КАС України, для звернення до суду із даним позовом, - суд оцінює критично, та зазначає наступне.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Одночасно, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як слідує зі змісту позову у цій справі, позивач оскаржує саме протиправні дії відповідача щодо відмови підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Тож, на переконання суду, предметом спору є триваюче порушення прав позивача, у виді невиконання суб`єктом владних повноважень свого обов`язку.

У свою чергу, триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у виді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Тобто, порушення може вважатись тривалим у разі тривалого та безперервного невиконання суб`єктом владних повноважень обов`язків, передбачених законом.

У контексті цього питання варто наголосити, що строк звернення до суду існує не для того, щоб надавати можливість суб`єкту владних повноважень уникнути відповідальності. Триваюче право повинно бути захищено, а триваюче порушення - припинено, тобто протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває. У протилежному випадку - суб`єкт владних повноважень отримав би легітимацію з боку держави у формі забезпечення можливості зловживання правом та безкінечне продовження протиправної поведінки з огляду на відсутність дієвого механізму спонукання до виконання обов`язку.

До того ж, в контексті порушеного питання суд зауважує, що самі по собі строки поза зв`язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набувають (можуть набути) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких встановлюється цей строк.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 13 червня 2017 року у справі №12-1393а17 і Великої Палати Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі №П/9901/137/18 (800/426/17), від 27 лютого 2020 року у справі №800/304/17.

З огляду на викладене, суд відхиляє довід відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до присів статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Разом з тим, відповідачі як суб`єкти владних повноважень не надали суду доказів на підтвердження правомірності рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Враховуючи що позивач звільнений від сплати судового збору, то правові підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України, - відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дій Ліквідаційної комісії УМВС України в Тернопільській області щодо відмови у направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Тернопільській області підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач: - Ліквідаційна комісія УМВС України в Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, 46001, );

Головуючий суддя Мірінович У.А.