Справа № 120/8318/22
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 лютого 2023 р. Справа № 120/8318/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Бошкової Ю.М.,

за участі:

секретаря судового засідання: Голованюк І.В.

представника позивача: Мазур А.Б.,

представників відповідача: Островерх Є.Ю., Петренко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниці (далі КЕВ м. Вінниці, позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що 05.08.2022 до КЕВ м. Вінниці надійшов Акт камеральної перевірки №4518/18-05/8320218 від 29.07.2022 щодо своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за період січень 2020 року - грудень 2020 року. Цим актом встановлено, що узгоджена суму грошового зобов`язання КЕВ м. Вінниця з податку на додану вартість в сумі 400881,28 гривень, яка мала бути сплачена у встановлені законодавством строки фактично була сплачена набагато пізніше. У результаті виявлених порушень відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 01.09.2022 № .

Сторона позивача вважає таке податкове повідомлення-рішення протиправним, адже протягом 2020 року КЕВ м. Вінниця, у встановлені законодавством строки щомісячно подавались податкові декларації з податку на додану вартість, та у встановлені законодавством строки проводилась їх оплата, що підтверджується відповідними квитанціями та платіжними дорученнями.

Ухвалою від 18.10.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків останньої.

31.10.2022 позивач усунув недоліків позовної заяви, визначені ухвалою суду від 18.10.2022.

Ухвалою суду від 03.11.2022 позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 24.11.2022.

17.11.2022 від ГУ ДПС у Вінницькій області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю. Свою позицію мотивує тим, що на підставі пункту 20.1 статті 20 розділу І ПК України, в порядку, встановленому п. 76.1 ст.76 розділу II ПК України проведена камеральна перевірка щодо порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість КЕВ м. Вінниці та складено акт №4518/18-05/8320218 від 29.07.2022. За результатами проведеної перевірки встановлено, що КЕВ м. Вінниці в порушення п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 розділу V ПК України несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість, що свідчить про неналежне виконання податкового обов`язку зі сплати в повному обсязі сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк, що відображено в таблиці 1 відзиву.

При цьому, відповідач зазначає, що згідно даних ІС «Податковий блок» у інтегрованій картці КЕВ м. Вінниця по коду класифікації доходів бюджету 14010100 - податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) рахувалась податкова заборгованість за податковим зобов`язанням по строку :

- 30.03.2020 в сумі 123791,28 грн., яка була погашена 17.04.2020 в сумі 38161 грн. (податкова заборгованість обліковувалась протягом 18 днів) та 27.04.2020 в сумі 85630,28 грн. (податкова заборгованість обліковувалась протягом 28 днів);

- 30.04.2020 в сумі 123791,28 грн., в т.ч., яка була погашена 21.05.2020 - в сумі 29747 грн. (податкова заборгованість обліковувалась протягом 21 дня), яка була погашена 24.06.2020 в сумі 38161 грн. (податкова заборгованість обліковувалась протягом 55 днів), яка була погашена 25.06.2020 в сумі 828 грн. (податкова заборгованість обліковувалась протягом 56 днів), яка була погашена 21.07.2020 в сумі 38161 грн. (податкова заборгованість обліковувалась протягом 82 днів), яка була погашена 23.07.2020 в сумі 2008 грн. (податкова заборгованість обліковувалась протягом 84 днів), яка була погашена 28.08.2020 в сумі 13205 грн. (податкова заборгованість обліковувалась протягом 120 днів), яка була погашена 18.09.2020 в сумі 1681,28 грн. (податкова заборгованість обліковувалась протягом 141 день);

- 01.06.2020 в сумі 29747 грн., яка була погашена 18.09.2020 (податкова заборгованість обліковувалась протягом 109 днів);

- 30.06.2020 в сумі 38989 грн, яка була погашена 18.09.2020 в сумі 6732,72 грн. (податкова заборгованість обліковувалась протягом 80 днів) та 24.09.2020 в сумі 32256,28 грн. (податкова заборгованість обліковувалась протягом 86 днів);

- 30.07.2020 в сумі 40169 грн., яка була погашена 24.09.2020 в сумі 3282 грн. (податкова заборгованість обліковувалась протягом 56 днів) та 22.10.2020 року в сумі 36886,28 грн. (податкова заборгованість обліковувалась протягом 84 днів);

- 31.08.2020 в сумі 13205 грн., яка була погашена 22.10.2020 в сумі 1274,72 грн. (податкова заборгованість обліковувалась протягом 52 дні) та 23.10.2020 в сумі 11930,28 грн. (податкова заборгованість обліковувалась протягом 53 дні);

- 30.09.2020 в сумі 31188,72 грн., яка була погашена 23.10.2020 в сумі 27798,72 грн. (податкова заборгованість обліковувалась протягом 23 дні) та 19.11.2020 в сумі 3390 грн. (податкова заборгованість обліковувалась протягом 50 днів).

З огляду на викладене, відповідач вважає, що податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Вінницькій області № від 01.09.2022 прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений ПК України.

Відповідно до довідки, складеної секретарем судового засідання Вінницького окружного адміністративного суду, судове засідання призначене на 24.11.2022, не відбулось, а справу було знято з розгляду.

Ухвалою суду від 06.12.2022 задоволено клопотання ГУ ДПС у Вінницькій області від 06.12.2022 та відкладено судове засідання на 14.12.2022.

12.12.2022 представником позивача подано заяву про долучення доказів.

У судовому засіданні, 14.12.2022 оголошено перерву, у зв`язку з витребуванням додаткових доказів, до 16.01.2023.

14.12.2022 представником позивача подано до суду пояснення, у яких вказується про безпідставність доводів ГУ ДПС у Вінницькій області щодо здійснення оплати ПДВ за лютий 2020 року двома платежами на загальну суму 123791,28 грн, адже відповідно до платіжного доручення та виписки з банку підтверджено факт оплати позивачем ПДВ на суму 154138 грн. З приводу сплати ПДВ за березень 2020 року позивач заперечує, що така сплата відбулась вісьмома платежами на загальну суму 123791,28 грн., оскільки відповідно до платіжного доручення та виписки з банку підтверджено факт оплати позивачем ПДВ на суму 142430 грн. З приводу сплати ПДВ за квітень 2020 року позивач заперечує, що така сплата відбулась двома платежами на загальну суму 29747 грн., оскільки відповідно до платіжного доручення та виписки з банку підтверджено факт оплати позивачем ПДВ одним платежем на суму 29747 грн. З приводу сплати ПДВ за травень 2020 року позивач заперечує, що така сплата відбулась двома платежами на загальну суму 38989 грн., оскільки відповідно до платіжного доручення та виписки з банку підтверджено факт оплати позивачем ПДВ одним платежем на суму 38989 грн. З приводу сплати ПДВ за червень 2020 року позивач заперечує, що така сплата відбулась двома платежами на загальну суму 40169 грн., оскільки відповідно до платіжного доручення та виписки з банку підтверджено факт оплати позивачем ПДВ одним платежем на суму 40169 грн. З приводу сплати ПДВ за липень 2020 року позивач заперечує, що така сплата відбулась двома платежами на загальну суму 13205 грн., оскільки відповідно до платіжного доручення та виписки з банку підтверджено факт оплати позивачем ПДВ одним платежем на суму 13205 грн. З приводу сплати ПДВ за серпень 2020 року позивач заперечує, що така сплата відбулась двома платежами на загальну суму 31188 грн., оскільки відповідно до платіжного доручення та виписки з банку підтверджено факт оплати позивачем ПДВ одним платежем на суму 73700 грн.

26.12.2022 до суду надійшли заперечення відповідача, у яких зазначається, що зважаючи на наявність заборгованості зі сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість станом на 30.03.2020, платежі здійснені КЕВ м. Вінниці в перевіряємому періоді були спрямовані в рахунок погашення заборгованості попереднього періоду.

У зв`язку з чим, платіж в рахунок погашення суми грошового зобов`язання з податку на додану за вказаною в платіжному дорученні декларацією був проведений в тій частині, яка залишилась в результаті погашення заборгованості попереднього періоду.

Тому задекларовані в перевіряємому періоді суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість несвоєчасно сплачені в порушення п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 розділу V Податкового кодексу України, що свідчить про неналежне виконання податкового обов`язку зі сплати в повному обсязі сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

11.01.2023 КЕВ м. Вінниці подано до суду банківські виписки про рух коштів позивача за період з березня по вересень 2020 року.

Відповідно до довідок, складених секретарем судового засідання Вінницького окружного адміністративного суду, судові засідання призначені на 16.01.2023 та на 25.01.2023 не відбулись, а справу було знято з розгляду. Наступне судове засідання призначено на 01.02.2023.

31.01.2023 ГУ ДПС у Вінницькій області подано додаткові пояснення, у яких вказано, що неспівпадіння номерів та дат платіжних доручень пояснюється тим, що номер і дата платіжного доручення наданого позивачем до суду підтверджує факт перерахування коштів від КЕВ м. Вінниці на його казначейський рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ, в той час коли номер і дата платіжного доручення згідно ІКП КЕВ м. Вінниці підтверджує факт надходження до бюджету коштів з казначейського рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ.

Ухвалою суду від 01.02.2023 задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи від 01.02.2023 та відкладено судове засідання у справі на 08.02.2023.

06.02.2023 до суду подано клопотання ГУ ДПС у Вінницькій області про долучення доказів.

Ухвалою від 08.02.2023 задоволено клопотання КЕВ м. Вінниці про відкладення розгляду справи та відкладено судове засідання на 20.02.2023.

17.02.2023 представником позивача подано додаткові пояснення, у яких зазначено, що під час розгляду справи було встановлено, що погашення податкового боргу здійснювалось у порядку черговості, у зв`язку з наявністю заборгованості по податковим повідомленням-рішенням від 05.08.2019 № , від 05.08.2019 № 010376505 та від 20.02.2020 № .

Водночас, позивач вважає, що податковим органом протиправно списані кошти у порядку черговості в рахунок погашення податкового боргу по ППР, оскільки таке стягнення можливе лише за наявності рішення суду щодо стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30.07.2019 у справі № 440/4082/18, від 10.09.2019 у справі №1840/3549/18 та від 25.02.2020 у справі № 1340/5767/18.

У судовому засіданні, 20.02.2023 представник позивача просила задовольнити адміністративний позов у повному обсязі. У свою чергу, ГУ ДПС у Вінницькій області з приводу задоволення позову заперечувало а вказувало на правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив таке.

На підставі п.п. 20.1.43 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України у порядку визначеному ст. 76 ПК України головним державним інспекторам Вінницького відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Вінницькій області Петренко О.Л. проведено камеральну перевірку щодо порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість КЕВ м. Вінниця за період січень 2020 року по грудень 2020 року.

За результатами камеральної перевірки складений акт від 29.07.2022 № 4518/18-05/8320218.

Відповідно до висновків акта перевірки встановлено порушення позивачем п. 57.1 ст. 57 та п. 203.2 ст. 203 ПК України, а саме: КЕВ м. Вінниці несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

Відповідно до таблиці 1 Акту від 29.07.2022 № 4518/18-05/8320218:

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2020 року є 30.03.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 17.04.2020 (18 днів затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2020 року є 30.03.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 27.04.2020 (28 днів затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2020 року є 30.04.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 21.05.2020 (21 день затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2020 року є 30.04.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 24.06.2020 (55 днів затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2020 року є 30.04.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 24.06.2020 (55 днів затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2020 року є 30.04.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 25.06.2020 (56 днів затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2020 року є 30.04.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 21.07.2020 (82 дні затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2020 року є 30.04.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 23.07.2020 (84 дні затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2020 року є 30.04.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 28.08.2020 (120 днів затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2020 року є 30.04.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 18.09.2020 (141 день затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2020 року є 01.06.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 18.09.2020 (109 днів затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання) ;

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2020 року є 01.06.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 18.09.2020 (109 днів затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року є 30.06.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 18.09.2020 (80 днів затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року є 30.06.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 24.09.2020 (86 днів затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року є 30.07.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 24.09.2020 (56 днів затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року є 30.07.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 22.10.2020 (84 дні затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2020 року є 31.08.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 22.10.2020 (52 дні затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2020 року є 31.08.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 23.10.2020 (53 дні затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2020 року є 30.09.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 23.10.2020 (23 дні затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання);

- граничний термін сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2020 року є 30.09.2020, у той час як позивачем погашено податковий борг - 19.11.2020 (50 днів затримки сплати узгодженого грошового зобов`язання).

Не погоджуючи із висновками Акту від 29.07.2022 № 4518/18-05/8320218, позивачем подано заперечення на акт перевірки.

Листом від 29.08.2022 ГУ ДПС у Вінницькій області повідомило, що висновки Акту перевірки від 29.07.2022 № 4518/18-05/8320218 залишаються без змін.

На підставі висновків Акту перевірки ГУ ДПС у Вінницькій області, 01.09.2022 прийняло податкове повідомлення-рішення № , яким на підставі п. 124.2 ст. 124 ПК України за затримку на 8, 28, 21, 55, 56, 82, 84, 120, 141, 109, 80, 86, 56, 84, 52, 23, 50 календарних днів сплати / зарахування банком або органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів / за несплату (неперерахування) фізичною особою грошового зобов`язання / податків / авансованих внесків єдиного податку застосовано штраф у розмірі 111378,64 грн. за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт/послуг).

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, КЕВ м. Вінниці звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено приписами Податкового кодексу України (далі - ПК України)

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.4 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

За приписами пунктів 36.1, 36.2 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

В силу приписів пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 57. 1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Суму податкового зобов`язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов`язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.

Якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Згідно з пунктом 203.1 статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації (пункт 203.2 статті 203 ПК України).

Судом встановлено, що позивачем подано за перевіряємий період сім декларацій з податку на додану вартість, а саме:

- за лютий 2020 року, якою визначено грошове зобов`язання з ПДВ у розмірі 154138, відповідно до платіжного доручення від 17.03.2020 № 3 КЕВ м. Вінниці сплачено 154138,00 грн.;

- за березень 2020 року, якою визначено грошове зобов`язання з ПДВ у розмірі 142430 грн., відповідно до платіжного доручення від 16.04.2020 № 6 КЕВ м. Вінниці сплачено 142430 грн.;

- за квітень 2020 року, якою визначено грошове зобов`язання з ПДВ у розмірі 29747 грн., відповідно до платіжного доручення від 19.05.2020 № 8 КЕВ м. Вінниці сплачено 29747 грн.;

- за травень 2020 року, якою визначено грошове зобов`язання з ПДВ у розмірі 38169 грн., відповідно до платіжного доручення від 22.06.2020 № 10 КЕВ м. Вінниці сплачено 38169 грн.;

- за червень 2020 року, якою визначено грошове зобов`язання з ПДВ у розмірі 40169 грн., відповідно до платіжного доручення від 17.07.2020 № 11 КЕВ м. Вінниці сплачено 40169 грн.;

- за липень 2020 року, якою визначено грошове зобов`язання з ПДВ у розмірі 13205 грн., відповідно до платіжного доручення від 25.08.2020 № 14 КЕВ м. Вінниці сплачено 13205 грн.;

- за серпень 2020 року, якою визначено грошове зобов`язання з ПДВ у розмірі 73700 грн., відповідно до платіжного доручення від 17.09.2020 № 16 КЕВ м. Вінниці сплачено 29747 грн.

Водночас кошти, що були сплачені позивачем у період квітня по вересень 2020 року в рахунок погашення податкових зобов`язань, визначених у деклараціях з ПДВ за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень зараховувалися в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

Так, відповідно до інтегрованої картки платника КЕВ м. Вінниці, станом на 30.03.2020 за позивачем обліковувалась заборгованість з ПДВ у розмір 123791,28 грн., яка виникла в результаті нарахування штрафних санкцій податковими повідомленнями-рішеннями від 05.08.2019 №, від 05.08.2019 № та від 20.02.2020 №.

При цьому, судом встановлено, що суми грошових зобов`язань, визначені вищезазначеними податковими повідомленнями-рішення є узгодженими та набули статусу податкового боргу. Позивачем такі податкові повідомлення-рішення не оскаржувались до суду та є чинними.

Окрім того, відповідно до наданих ГУ ДПС у Вінницькій області копій рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, податкові повідомлення-рішення від 05.08.2019 №, № вручені КЕВ м. Вінниці - 15.08.2019, податкове повідомлення-рішення від 20.02.2020 № вручено позивачу - 26.02.2020.

З приводу правомірності дій ГУ ДПС у Вінницькій області щодо зараховування, сплачених позивачем грошових зобов`язань з ПДВ відповідно до поданих податкових декларацій за звітний період з лютого по серпень 2020 року, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, встановлена пунктом 87.9 статті 87 ПК України заборона платникам спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання до повного погашення податкового боргу (крім випадків, визначених цим же пунктом) кореспондується з обов`язком податкового органу зараховувати такі кошти в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Відповідно до пункту 200-1.7 статті 200-1 ПК України кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Зазначене кореспондується з першим реченням абзацу четвертого пункту 87.1 статті 87 ПК України, відповідно до якого не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Як уже зазначалось судом, кошти, що були сплачені КЕВ м. Вінниці у період з березня 2020 року по вересень 2020 року в рахунок погашення податкових зобов`язань, визначених у деклараціях з ПДВ, зараховувалися в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

На переконання суду, така поведінка відповідача є правомірною у спірних правовідносинах.

При цьому, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що кошти на рахунку платника податків в системі електронного адміністрування податку на додану вартість можуть бути джерелом погашення боргу з податку на додану вартість лише за наявності відповідного рішення суду з тих підстав, що друге речення пункту 87.9 статті 87 ПК України є окремою нормою і стосується випадків, коли погашення боргу здійснюється за рішенням суду відповідно до статті 95 цього Кодексу. Аналіз же абзацу четвертого пункту 87.1 статті 87 ПК України свідчить про те, що джерелом погашення податкового боргу з податку на додану вартість можуть бути кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №805/4337/16-а, від 22.10.2018 у справі №821/1431/17, від 19.03.2021 у справі № 826/13602/18.

За таких обставин суд вважає, що підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 01.09.2022 № , з мотивів того, що позивачем вчасно здійснювалась сплата самостійно визначених грошових зобов`язань, відсутні. Оскільки на платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Несплачене у встановлений законом строк узгоджене грошове зобов`язання визнається сумою податкового боргу платника податків.

За несвоєчасну сплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, такий притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах визначених Податковим кодексом України.

При цьому, відповідальність, передбачена статтею 124 ПК України, у вигляді штрафу пов`язана із фактом наявності порушення, а саме несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання, і не залежить від способу, в який здійснювалась сплата (погашення) податкового боргу - добровільно чи в порядку пункту 87.9 статті 87 ПК України.

Щодо посилання представника позивача, зокрема, на постанову Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 440/4082/18, суд зазначає таке.

У цій постанові Верховний Суд висловив позицію, відповідно до якої у разі, коли платник податку на додану вартість не сплатив самостійно узгоджену суму податкового зобов`язання в установлений пунктом 57.1 статті 57 ПК строк і не сплачує податковий борг, який внаслідок цього виник, контролюючий орган вправі здійснити за платника податку заходи щодо погашення податкового боргу за рахунок коштів на рахунку цього платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість за рішенням суду.

Також у цій постанові Верховний Суд вирішував питання співвідношення норм пункту 87.9 статті 87 ПК України із пунктом 95.3 статті 95 ПК України, за результатом чого дійшов висновку, що кожна з цих норм має окремий предмет регулювання: норми пункту 87.9 встановлюють черговість погашення податкового боргу незалежно від способу (добровільного чи примусового) та джерела погашення податкового боргу, тоді як норма пункту 95.3 регулює відносини щодо стягнення (примусового погашення) податкового боргу за рахунок коштів на банківських рахунках та на рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ.

За наслідками касаційного розгляду справи № 440/4082/18 Верховний Суд дійшов висновку про протиправність поведінки відповідача, який зараховував кошти, спрямовані платником на рахунок в СЕА ПДВ, в рахунок погашення податкового боргу.

Водночас, суд зазначає, що фактичні обставини в межах вищезазначеної адміністративної справи та справи №120/8318/22 не є тотожними. У свою чергу, різниця у встановлених обставинах у сукупності з наданими сторонами доказами об`єктивно впливає на умови застосування правових норм.

Так, у справі № 440/4082/18 були встановлені обставини спрямування платником коштів з поточного рахунку на поповнення рахунку в СЕА ПДВ не з метою сплати грошових зобов`язань з ПДВ, а з метою реєстрації розрахунків коригування в ЄРПН на виконання абзацу 201.10 статті 201 ПК України платник податків переводив кошти з поточного рахунку на поповнення рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ. Однак, такі кошти самостійно були списані контролюючим органом в рахунок погашення податкового боргу, що, відповідно, суперечить пункту 95.3 статті 95 ПК України.

Водночас, у даному випадку платник податків спрямовував кошти на рахунок в СЕА ПДВ з метою сплати поточних грошових зобов`язань, що є порушенням платником пункту 87.9 статті 87 ПК України і тягне за собою наслідки, визначені цим же пунктом - зарахування контролюючим органом таких коштів в рахунок погашення податкового боргу.

Суд звертає увагу, що є істотна відмінність між погашенням податкового боргу за рахунок коштів, які сплачує платник податків до бюджету, в тому числі в рахунок сплати поточних грошових зобов`язань, і погашенням податкового боргу платника податків шляхом примусового стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Спеціальною нормою, яка регулює стягнення коштів, у тому числі, з рахунків в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є норма абзацу першого пункту 95.3 статті 95 ПК України, згідно з якою стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам.

Зазначеному кореспондують положення другого речення абзацу четвертого пункту 87.1 статті 87 ПК України, відповідно до якого для погашення податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 2 наказу Міністерства фінансів України від 13 листопада 2015 року № 1009 «Про затвердження Порядку формування та надсилання реєстру платників податків для перерахування коштів до бюджету в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість в умовах дії системи електронного адміністрування податку на додану вартість» підставою для формування Реєстру є наявність: рішення суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг; суми податкового боргу з податку на додану вартість у платника податку, щодо якого прийняте вищезазначене рішення про стягнення коштів, станом на дату формування Реєстру.

Реєстр формується на підставі надходження до органу ДФС рішень суду про стягнення коштів. Реєстр надсилається ДФС до Казначейства в електронному вигляді з дотриманням вимог законодавства щодо захисту інформації не пізніше наступного робочого дня, що настає за днем його формування. Списання коштів з електронного рахунку платника податку, відкритого у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відповідно до Реєстру здійснюється Казначейством у межах залишку коштів, що обліковуються на такому рахунку.

Аналіз наведених норм права свідчить, що за відсутності відповідного судового рішення контролюючим органам забороняється ініціювати списання з рахунків в СЕА ПДВ коштів, які належать платникові і який не спрямовував їх для сплати в бюджет.

Однак, в межах спірних правовідносин КЕВ м. Вінниці сплачувало кошти з метою сплати поточних грошових зобов`язань з ПДВ згідно поданих декларацій, відтак, ГУ ДПС у Вінницькій області не здійснювалось списання з рахунків в СЕА ПДВ коштів, які належать платникові і який не спрямовував їх для сплати в бюджет, у зв`язки з чим відсутні підстави вважати, що відповідачем порушено пункт 95.3 статті 95 ПК України.

З урахуванням викладеного, суд не приймає до уваги посилання позивача на постанову від 30.07.2019 у справі № 440/4082/18, оскільки правовідносини у справі не є подібними до справи, у якій подано касаційну скаргу.

Окрім того, суд зазначає про відмінність суті спірних правовідносин та фактичних обставин у справах №1840/3549/18 та № 1340/5767/18, на які посилається позивач у додаткових поясненнях.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Враховуючи наведене, проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 77-76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниці (вул. Стрілецька, 87, м. Вінниця, 21001, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код ЄДРПОУ ВП 44069150).

Повний текст рішення суду виготовлено: 23.02.2023

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна