Справа № 420/10458/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/10458/20
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Домусчі С. Д., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Лазуткіна Олександра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року про повернення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 КАС України, про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі №420/10458/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом в якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення з 21 листопада 2016 року по 28 лютого 2018 року, невиплати різниці між сумою індексації належної до виплати в лютому 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (фіксована сума індексації) за період з 01 березня 2018 року по 09 липня 2019 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 21 листопада 2016 року по 28 лютого 2018 року включно, застосувавши при її нарахуванні та виплаті місяць обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2008 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити різницю між сумою індексації належної до виплати в лютому 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (фіксовану суму індексації) за період з 01 березня 2018 року по 09 липня 2019 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року, яке набрало законної сили у березні 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 21 листопада 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Окрім того, суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 21 листопада 2016 року по 28 лютого 2018 року включно.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

На виконання даного судового рішення, 30 квітня 2021 року на картковий рахунок позивача надійшли кошти в сумі 4 125,32 грн.

05 травня 2021 року ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся з адвокатським запитом до Військової частини НОМЕР_2 про надання довідки щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року.

07 червня 2021 року Військова частина НОМЕР_2 надала відповідь в якій зазначила про виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця- січень 2016 року.

Не погодившись з такими діями Військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з новим позовом в якому просив:

- визнати протиправною її бездіяльність щодо невиплати індексації грошового забезпечення, за період з 21 листопада 2016 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням січня 2008 року як базового місяця, адже саме в цьому місяці відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців та зобов`язати нарахувати та виплатити таку індексацію.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено, зокрема зобов`язано виплатити індексацію за спірний період із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

За результатом розгляду апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_2 , П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову, якою рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року скасував та закрив провадження у справі за пунктом 4 частини 1 статті 238 КАС України, оскільки є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд апеляційної інстанції обґрунтував своє рішення тим, що особа на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Проте, на думку апеляційного суду, позивачем оскаржено спірні дії суб`єкта владних повноважень, шляхом подання нового адміністративного позову, а не шляхом подання заяви в порядку, встановленому статті 383 КАС України.

04 серпня 2022 року ОСОБА_1 подав до Першого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчий лист від 09 квітня 2021 року по справі №420/10458/20.

22 вересня 2022 року Перший Малиновський відділ ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направив ОСОБА_1 листа, де повідомив про прийняття 14 вересня 2022 року постанови про відкриття виконавчого провадження та направлення її на адресу боржника. Також повідомлено, про невиконання боржником вимог виконавчого документу.

01 жовтня 2022 року, отримавши інформацію про стан виконання виконавчого листа, представник ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд», звернувся до суду першої інстанції із заявою в порядку статті 383 КАС України в якій просив таке:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо неналежного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 420/10458/20, які виразились у застосуванні невірного базового місяця січень 2016 року, замість базового місяця січень 2008 року, для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 21 листопада 2016 року по 28 лютого 2018 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виконати належним чином рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 420/10458/20 та нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 21 листопада 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2008 року.

Також представник заявив клопотання про поновлення строку для подання даної заяви, обґрунтовуючи його тим, що його довіритель проходить військову службу у Збройних Силах України та майже весь час перебуває поза межами Одеської області, що ускладнює і уповільнює процес відновлення порушених прав.

Пояснюючи обставини пропуску строку звернення до суду, адвокат Лазуткін О. В. вказав, що про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізнався, отримавши листа Військової частини НОМЕР_2 від 07 червня 2021 року про те, що при розрахунку індексації базовим місяцем визначено січень 2016 року.

Після цього, як зазначає адвокат було звернення його довірителя до суду з позовом, зокрема, щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 виплатити йому індексацію за спірний період із застосуванням базового місяця січень 2008 року. Рішення по суті в даній справі відсутнє, оскільки провадження було закрито.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду із даною заявою відмовлено.

Суд повернув представнику ОСОБА_1 заяву, подану в порядку статті 383 КАС України.

Ухвалюючи таке рішення, суд взяв до уваги обставини того, коли ОСОБА_1 дізнався про неналежне виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення. Як поважав суд першої інстанції, такою датою є 07 червня 2021 року, а саме: дата повідомлення позивача про стан виконання рішення.

На думку суду, обставини пропуску строку звернення до суду, зазначені адвокатом, не можна вважати поважними, адже вони не носять непереборний характер.

Окрім того, суд урахував, що в порушенні частини 4 статті 383 КАС України, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав через 1 рік та 4 місяця.

Не погоджуючись з такими висновками суду, адвокат Лазуткін О. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник погоджується з тим, що пропустив строк звернення до суду із заявою, в порядку статті 383 КАС України.

Разом з тим, вважає, що суд першої інстанції недостатньо дослідив причини пропуску строку подання відповідної заяви, які, на його думку, є поважними.

Так, адвокат зазначає, що дізнавшись про те, що Військова частина НОМЕР_2 , виконуючи рішення суду від 28 грудня 2020 року та проводячи індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 21 листопада 2016 року по 28 лютого 2018 року застосувала не той базовий місяць, вирішив звернутися до суду з новим позовом про проведення індексації грошового забезпечення за вказаний період із застосуванням базового місяця січня 2008 року.

Не отримавши по суті судового рішення, адже провадження у справі було закрито, як зазначає адвокат, ОСОБА_1 звернувся до виконавчої служби з виконавчим листом. Отримавши інформацію про хід виконавчого провадження, подав до суду заяву в порядку статті 383 КАС України.

Учасники справи не скористались правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, враховуючи відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (частина 4 статті 383 КАС України).

За правилами абзацу 2 частини 5 статті 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, а саме строку її пред`явлення, вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що представник не заперечує про пропуск його довірителем строку подання відповідної заяви, зазначаючи про те, що про порушення своїх прав, свобод чи інтересів дізнався 07 червня 2021 року.

Однак, представник вважає, що наявні поважні причини пропуску строку, передбаченого частиною 4 статті 383 КАС України, такі як звернення до суду з іншим позовом та звернення до виконавчої служби про отримання інформації про хід виконавчого провадження.

Оцінюючи такі доводи, слід зазначити таке.

Частина 1 статті 121 КАС України передбачає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 31.03.2021 (справа №240/12017/19) навів тлумачення поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Так, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

На думку суду апеляційної інстанції, обрання невірного способу захисту своїх прав, а саме звернення до суду в межах позовного провадження, а не з заявою в порядку статті 383 КАС України не є поважною причиною пропуску її подання.

Що стосується звернення до виконавчої служби з виконавчим листом та отримання інформації про хід виконавчого провадження, колегія суддів вважає, що це також не є поважною причиною пропуску строку подання відповідної заяви.

Отож, правильне застосування судом першої інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні заяви не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, наявні підстави для відмови в задоволенні апеляції та залишенні ухвали суду першої інстанції без змін.

Згідно з частиною другою статті 328 КАС України в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатом розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції, що прийнята в порядку ст. 383 КАС України, а відтак не відноситься до переліку тих, що підлягають касаційному оскарженню в розумінні приписів частини 2 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 316, 383 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Лазуткіна Олександра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року про повернення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 КАС України залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя С. Д. Домусчі

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 23.02.2023.