Справа № 502/1559/21
Суддя: Балан М. В.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 502/1559/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Балан М. В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Урсул Г.К.,

розглянувши справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції

про

скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначено, що 07.09.2021 року відповідачем було складено постанову серії БАА № 120019, згідно якої позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 гривень, в зв`язку з тим, що керуючи транспортним засобом позивач не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З даною постановою позивач не згоден, оскільки інспектор безпідставно зупинив транспортний засіб, постанова за іншою статтею не складалась, що в свою чергу підтверджує безпідставність зупинки та винесення постанови. Разом з тим, як зазначає позивач ним були заявлені клопотання про надання доказів вчинення ним правопорушення та про необхідність залучення захисника, адже йому необхідний був професійний захист дипломованого юриста, який би міг аргументовано відстояти його права, але ці клопотання поліцейський залишив без розгляду і знехтував правами позивача.

Разом з тим, позивачем, при поданні позову, було заявлено клопотання про поновлення строків на оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 120019 від 07.09.2021 року.

Ухвалою суду від 10.10.2022 року поновлення ОСОБА_1 строк для подання позову та відкрито провадження, з призначенням дати розгляду справи, про що повідомлені сторони. Вказаною ухвалою надано сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив тощо.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

31.10.2022 року від представника управління патрульної поліції в Одеській області на адресу суду надійшов відзив, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог та просить залишити позов без задоволення, зазначивши, що вимоги позивача є безпідставними. Інспектор під час розгляду справи та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 120019 від 07.09.2021 року за своїм внутрішнім переконанням дослідив наявні у справі докази та дійшов висновку про їх достатність, які в сукупності підтверджували факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та не пред`явлення чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтверджувався відеозаписами зі службових портативних відеорегістраторів поліцейських. Однак відеозапис був знищений після закінчення строку зберігання. Оскільки оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, інспектор Кириленко Р.О. мала всі законні підстави для розгляду справи на місці вчинення правопорушення, нею дотримана процедура розгляду справи, постанова обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. В обґрунтування власної правової позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростували факт не пред`явлення на вимогу поліцейського чинного страхового полісу. Доводи позивача щодо необхідності скасування винесеної постанови безпідставні, необґрунтовані та не підкріплені нормами законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

З постанови серії БАА № 120019 від 07.09.2021 року, винесеної інспектором роти 1 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області лейтенантом поліції Кириленко Р.О. вбачається, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. В оскаржуваній постанові вказується, що 07.09.2021 приблизно о 19 годині 40 хвилин за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, траса М-15 (Одеса-Рені(в сторону м. Бухарест)), в ході виконання службових обов`язків інспектор роти 1 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області лейтенант поліції Кириленко Р.О. виявила транспортний засіб «DAF XP 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням, як пізніше стало відомо гр. ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом та не пред`явив страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тим самим водій порушив п. 2 1 ґ) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно до п. 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі. Це має бути гарантією передбачуваності розвитку ситуації на дорозі. Будь-яке відхилення від вимог та положень Правил може призвести до порушення встановленого порядку руху дорогами України і створення аварійної ситуації.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

У ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського - пред`явити, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до положень п. 2.1 ґ) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно до вимог ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, положеннями п. 21.2 ст. 21 вищевказаного Закону чітко передбачено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, а також органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Таким чином, лише у двох випадках посадові особи підрозділів Національної поліції можуть перевірити наявність страхового полісу та притягнути до відповідальності за його відсутність: при складанні протоколу щодо порушень ПДР та при оформленні дорожньо-транспортної пригоди.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 3 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію").

Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2019 року справа № 686/11314/17, адміністративне провадження №К/9901/15541/18 постановив, що поліцейський не має права вимагати у водія посвідчення, якщо у нього немає доказів про правопорушення. Оскільки патрульний не задокументував і не довів факт порушення ПДР, Верховний Суд вважає вимогу щодо пред`явлення водієм посвідчення неправомірною.

Аналогіна правова позиція міститься і постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №473/1404/20 «Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту вчинення позивачем порушень Правил дорожнього руху України, а тому зупинка транспортного засобу та подальша вимога пред`явлення для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов 'язкового страхування є незаконною, а відтак в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 cт. 126 КУпАП. З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України.

Згідно останньої правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 жовтня 2019 року по справі №161/7068/16-а поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав ).

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі, і закріпленої у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що порушення правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Частина 1 ст.126 КУпАП передбачає притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Так, із оскаржуваної постанови вбачається, що 07.09.2021 року водій, керуючи транспортним засобом не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ) ПДР України.

На підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення відповідачем надано лише відзив на позовну заяву, який був досліджений судом.

З зазначеного відзиву не вбачається наявність підстав зупинки транспортного засобу, факту вчинення адміністративного правопорушення, на підставі якого був зупинений транспортний засіб, а лише зазначено, що транспортний засіб був виявлений інспектором, /а.с.24/.

Разом з тим, відповідачем надано витяг з облікових даних підсистеми "Адмінпрактика" відповідно до якого, 07.09.2021 року була винесена постанова серії БАА № 120019 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме не пред`явлення страхового полісу та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Інших постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за інші адміністративні правопорушення, 07.09.2021 року винесено не було, /а.с.29/.

Так, єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм ч. 1 ст.126 КУпАП.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних доказів на підтвердження порушення позивачем інших вимог Правил дорожнього руху України, тому зупинка транспортного засобу та подальша вимога пред`явлення страхового полісу є незаконною, а відтак в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, не доведений.

Отже, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивачем дійсно було порушено вимоги ПДР України, що в подальшому стало підставою для перевірки документів позивача та притягнення його до адміністративної відповідальності, відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Отже, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивачем дійсно було порушено вимоги ПДР України, що в подальшому стало підставою для перевірки документів позивача та притягнення його до адміністративної відповідальності, відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії поліцейського при складанні постанови відносно позивача є протиправними, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України, ст. ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 90, 122, 132, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст. ст. 7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову серії БАА № 120019 від 07.09.2021 року, винесену інспектором роти 1 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області лейтенантом поліції Кириленко Р.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан