Справа № 120/8906/22
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

23 лютого 2023 р. Справа № 120/8906/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2022 в частині накладення на позивача - стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 дисциплінарного стягнення «догана» відповідно до п. «в» ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з позбавленням додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. за вересень 2022 року з розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби, передбаченого постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168;

- стягнути з відповідача на його користь безпідставно невиплачену додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. за вересень 2022 року з розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби, передбаченого постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до п. 3, 7 оскарженого наказу його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани та позбавлено додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. за вересень 2022 року.

Позивач не погоджується із вказаним наказом в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Мотивує неправомірність наказу тим, що йому у провину безпідставно поставлено вчинення дисциплінарного проступку у формі невиконання наказу командира.

На думку позивача, неправомірність застосування щодо нього дисциплінарного стягнення у виді догани є прямою підставою для присудження в його користь невиплаченої додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. за вересень 2022 року, адже підставою позбавлення права на її отримання стало накладення дисциплінарного стягнення.

Ухвалою від 04.11.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву в якому заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що згідно бойового наказу тво командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2022 № 57 військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , в тому числі ОСОБА_1 відряджено з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в район виконання бойових завдань (Донецької області), дата прибуття - 05.09.2022.

31.08.2022 та 04.09.2022 зміст завдання усно доведено до відома позивача.

Відповідач вказав, що позивач неправомірно відмовився виконувати бойовий наказ командира військової частини, чим вчинив дисциплінарний проступок, який і став підставою для застосування щодо нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Крім цього, відомості про невиконання позивачем наказу надіслано до Вінницького зонального відділу військової служби правопорядку для перевірки наявності у поведінці ОСОБА_1 складу злочину.

Що ж до причин невиплати додаткової винагороди за вересень 2022 року, то відповідач, зіславшись на окреме доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 пояснив, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Суд дослідивши матеріали справи, та докази, суд встановив наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 №33 солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення і призначено водієм 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до бойового наказу тво командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2022 № 57 військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і позивача, відряджено з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в район виконання бойових завдань (Донецької області), дата прибуття - 05.09.2022.

Відповідач зазначив, що зміст завдання передбаченого наказом тво командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2022 № 57 доведено до відома військовослужбовців, в тому числі і ОСОБА_1 . Вперше це мало місце 31.08.2022, а вдруге - 04.09.2022.

01.09.2022 солдат ОСОБА_1 подав командиру батальйону рапорт про те, що за станом здоров`я не може виконати бойове завдання, посилаючись на довідку ВЛК КП «Козятинська центральна лікарня» від 12.07.2022 №18/9, згідно якої він визнаний обмежено придатним до військової служби.

04.09.2022 позивачу повторно доведено зміст бойового наказу №57 від 31.08.2022, як зазначив відповідач і не заперечив позивач, від підпису про ознайомлення він відмовився, про що складено акт відмови від підпису.

В подальшому, 06.09.2022 начальником штабу першим заступником командира батальйону ОСОБА_2 підготовлено рапорт, у якому він просив призначити службове розслідування по факту невиконання бойового наказу від 31.08.2022 № 57.

На підставі рапорту від 06.09.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ від 08.09.2022 № 303 яким призначено службове розслідування по факту невиконання бойового наказу від 31.08.2022 № 57. Із наказом від 08.09.2022 № 303 позивача ознайомлено, про що свідчить його особистий підпис на останній сторінці наказу.

На підставі рапорту тимчасово виконуючого обов`язки начальника медичної частини медичного пункту військової частини НОМЕР_1 від 07.09.2022 позивачу оформлено направлення на військово-лікарську комісію для визначення ступеню придатності для проходження військової служби.

Відповідно до рапорту від 08.09.2022 позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії, оскільки довідка про проходження військово-лікарської комісії від 12.07.2022 є дійсною протягом 12 місяців.

В процесі службового розслідування позивач надав пояснення та зауважив, що в період виконання бойового наказу від 31.08.2022 № 57 тво начальника в/ч НОМЕР_1 виніс рапорт від 07.09.2022 про направлення до ВЛК для визначення ступеню придатності до подальшого проходження служби, однак позивач відмовився від проходження ВЛК, оскільки вказав, що попереднє рішення ВЛК Козятинської ЦРЛ від 12.07.2022, яким позивача визнано обмежено придатним до військової служби є дійсним.

Результат службового розслідування оформлено актом від 26.09.2022 (затверджено 26.09.2022) який доведено до відома позивача 28.09.2022.

В акті від 26.09.2022 зроблено висновок, що ОСОБА_1 порушено вимоги статей 11, 14, 16, 17, 38 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

В акті зазначено, що порушення полягало у невиконанні бойового завдання на підставі наказу від 31.08.2022 № 57, а його причиною стала особиста бездіяльність, самоусунення від своїх обов`язків, недисциплінованість та безвідповідальність, з поміж інших, солдата ОСОБА_1 .

Актом службового розслідування запропоновано притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 11, 14, 16, 17, 38 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

На підставі акту службового розслідування від 26.09.2022 прийнято наказ від 26.09.2022 № 320 «Про результати службового розслідування».

Наказом від 26.09.2022 № 320 (пунктами 3 та 7) ОСОБА_1 вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності, накладено на нього дисциплінарне стягнення «догана» та позбавлено додаткової винагороди в розмірі 30000 грн за вересень 2022 в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби, який доведено до відома позивача 28.09.2022.

На переконання позивача, вказаний наказ є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки, згідно довідки військово-лікарської комісії №18/9 від 12.07.2022, він є обмежено придатним до військової служби, у зв`язку із чим звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується такими мотивами.

При розгляді цієї справи суд, із урахуванням доводів сторін, зауважує, що спір стосується неналежного виконання військовослужбовцем своїх обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності із цих підстав. Тому, для правильного вирішення цієї справи необхідно надати оцінку обсягу обов`язків позивача який є військовослужбовцем та обставинам виконання (невиконання) ним завдання згідно наказу від 31.08.2022 № 57, адже саме його діяння при виконанні цього наказу кваліфіковано як дисциплінарний проступок, вчинення якого стало підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основи національного спротиву» сили територіальної оборони Збройних Сил України - окремий рід сил Збройних Сил України, на який покладається організація, підготовка та виконання завдань територіальної оборони

На громадян України зарахованих до складу військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України поширюється дія статутів Збройних Сил України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах врегульовані Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, що затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування унормовано Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, що затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

На порушення вказаних Статутів зіслався відповідач як на підставу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Відповідач зазначає, що позивачем порушено вимоги пунктів 11, 14, 16, 17, 38 Статуту внутрішньої служби та пунктів 1-4 Дисциплінарного статуту.

Згідно пункту 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (п. 2).

У пункті 3 Дисциплінарного статуту йдеться про шляхи забезпечення військової дисципліни, а пунктом 4 передбачено обов`язки, які покладає на кожного військовослужбовця військова дисципліна. До них зокрема належать: додержуватися Конституції та законів України, Військової Присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Що ж до норм Статуту внутрішньої служби, які за словами відповідача порушив позивач (п. 11, 14, 16, 17, 38), то ними передбачено наступне.

Згідно пункту 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової Присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (п. 14 Статуту внутрішньої служби).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (п. 16 Статуту внутрішньої служби).

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України (п. 17 Статуту внутрішньої служби).

Щодо об`єктивної сторони складу дисциплінарного проступку, у вчиненні якого, за словами відповідача, винен позивач, то суд при наданні оцінки цьому елементу проступку враховує, що відповідно до п. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно п. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України.

На виконання п. 85 Дисциплінарного статуту Наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Як встановлено судом, згідно бойового наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 №57 від 31.08.2022 військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , в тому числі солдата ОСОБА_1 , відряджено з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) в район виконання бойових завдань військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), дата прибуття - 05.09.2022 року.

Рапортом від 01.09.2022 року позивач повідомив командира військової частини НОМЕР_1 про неможливість виконання бойового наказу за станом здоров`я, у зв`язку з чим, наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 №303 від 08.09.2022 року призначено службове розслідування.

Пунктом 1 Розділу ІІ Порядку №608 визначені підстави проведення службового розслідування. Так, службове розслідування може призначатись у разі невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.

Згідно з п. 3 Розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Згідно з п. 1 Розділу VI Порядку №608, за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведення службового розслідування складно Акт службового розслідування від 26.09.2022 року, зі змісту якого вбачається, що позивачем не виконано бойовий наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 №57 від 31.08.2022 року, чим порушено вимоги статтей 11, 14, 16, 17, 38 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Судом встановлено, що з 01.09.2022 по 02.09.2022 позивач перебував на лікуванні у Козятинській ЦРЛ.

Відповідно статті 254 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Статтею 255 Статуту передбачено, що амбулаторний прийом проводиться в медичному пункті військової частини лікарем (фельдшером) у години, встановлені розпорядком дня військової частини.

Відповідно до статті 257 Статуту висновок про часткове або повне звільнення військовослужбовців строкової військової служби від занять, робіт, несення служби у наряді, а офіцерів та військовослужбовців військової служби за контрактом, - від виконання службових обов`язків дається лікарем, а у військових частинах, де лікар за штатом не передбачений, - фельдшером не більше ніж на шість діб.

В той же час, стаття 260 Статуту передбачає, що на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини.

У разі необхідності надання особі екстреної медичної допомоги у відповідності до Закону України «Про екстрену медичну допомогу», кожен громадянин України та будь-яка інша особа мають право звернутися за отриманням екстреної медичної допомоги до найближчого відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги чи іншого закладу охорони здоров`я, який може забезпечити надання такої допомоги.

Отже, у випадках, коли військовослужбовець потребує екстреної (невідкладної) медичної допомоги, він має право самостійно звернутися за медичною допомогою до найближчих закладів охорони здоров`я, в тому числі, зателефонувавши до служби екстреної медичної допомоги за телефоном 103. При цьому військовослужбовець повинен повідомити медичним працівникам про те, що він перебуває на військовій службі у Збройних Силах України та доповісти безпосередньому командиру (начальнику).

Судом встановлено, що 01.09.2022 року позивач особисто звернувся до Козятинської ЦРЛ Козятинської міської ради та в телефонному режимі повідомив командування військової частини НОМЕР_1 про госпіталізацію.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №126, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Козятинській ЦРЛ з 01.09.2022 року по 02.09.2022 року.

Згідно консультаційного висновку спеціаліста встановлений діагноз:М54.6 біль у грудному відділі хребта М42.14 Остеохондроз хребта у дорослих, грудний відділ. Заключення: Вертеброгенна торкалгія на грунті остеохондрозу грудного відділу хребта, виражений больовий та помірний міотонічний синдроми. Рекомендації: продовжити лікування в умовах невролгічного стаціонару Козятинської ЦРЛ.

Таким чином, позивач згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №126 був виписаний з Козятинської ЦРЛ 02.09.2022, разом з тим на виконання бойового наказу командира військової частини НОМЕР_1 №57 від 31.08.2022 солдат ОСОБА_1 , не прибув 05.09.2022 в район виконання бойових завдань військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Оскільки позивач не виконав бойовий наказ №57 від 31.08.2022 року та не прибув в район виконання бойових завдань військової частини НОМЕР_1 , 26.09.2022 року винесено наказ №320 "Про результати службового розслідування", згідно з яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено догану та позбавлено додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. за вересень 2022 року, в розрахунку за місяць пропорційно часу проходження служби.

Суд враховує, що в період з 01.09.22022 року по 02.09.2022 року позивач перебував на лікуванні, однак суд вважає, що в даному випадку відсутні об`єктивні причини та докази не виконання бойового наказу.

Разом з тим, позивач вважає, що ним не порушено вимоги статтей 11, 14, 16, 17, 38 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, оскільки згідно довідки військово-лікарської комісії №18/9 від 12.07.2022 він є обмежено придатним до військової служби.

Надаючи правову оцінку таким доводам позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 10 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Підпунктом "г" пункту 20.3 наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402 "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" встановлено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови, зокрема, такого змісту: "Обмежено придатний до військової служби".

Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, - непридатні до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Згідно довідки військово-лікарської комісії №18/9 від 12.07.2022 року, солдат ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги те, що позивач визнаний обмежено придатним до військової служби, останній вважається придатним до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Разом з тим, доводи позивача про протиправність відрядження останнього до м. Бахмут через обмежену придатність суд вважає безпідставними, оскільки служба у частинах (підрозділах) забезпечення можлива на всій території України. Саме по собі направлення до м. Бахмут не свідчить про покладення військових обов`язків, що протипоказані позивачу згідно висновку військово-лікарської комісії.

Більше того, виходячи із змісту позовної заяви, позивач фактично не погоджується із бойовим наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 №57 від 31.08.2022, яким, в тому числі, ОСОБА_1 відряджено з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) в район виконання бойових завдань військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), дата прибуття - 05.09.2022 року, оскільки його визнано обмежено придатним до військової служби згідно висновку ВЛК № 18/9 від 12.07.2022, разом з тим бойовий наказ №57 від 31.08.2022 не є предметом розгляду в межах даної справи.

Крім того, позивачем не заперечується невиконання бойового наказу тво командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 №57 від 31.08.2022.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституції України.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, розподіл судового збору не здійснюється, оскільки позивач звільнений від його сплати за подання даного позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: