Справа № 360/196/22
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/196/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Гелиос-Транс» до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2022 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «Гелиос-Транс» (далі ПП «Гелиос-Транс» або позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі Укртрансбезпека або відповідач), відповідно до якої позивач, з урахуванням уточнення 24.01.2022, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15 грудня 2021 року за № 222904.

В обгрунтування позову зазначено, що ПП «Гелиос-Транс» 03.01.2022 отримано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15.12.2021 за № 222904, згідно якої позивача притягнуто до відповідальності на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», з врахуванням того, що 12.11.2021 об 16:00, на а/д М-21, Виступовичи-Житомир-Могилів-Подільський, 286 км.+274, Вінницька область, допущено перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме протоколу перевірки та адаптації тахографа.

Із вказаною постановою ПП «Гелиос-Транс» не погоджується та вважає, що вона підлягає скасуванню з огляду на таке.

ПП «Гелиос-Транс» після отримання оскаржуваної постанови здійснено перевірку укладених договорів про надання послуг транспортно-експедиційного обслуговування, зокрема визначення маршрутів, за якими підприємством надавалися послуги на належних підприємству транспортних засобах 12.11.2021 і встановлено, що підприємством не здійснювалось перевезення вантажів за маршрутом, який би включав рух по а/д М-21, Виступовичи-Житомир-Могилів-Подільський, 286 км.+274, Вінницька область, відтак ПП «Гелиос-Транс» не виступало перевізником.

Позивач зазначає, що ПП «Гелиос-Транс» має у власності десять вантажних автомобілів, які 12.11.2021 були задіяні на маршрутах, які не передбачали руху по а/д М-21, Виступовичи-Житомир-Могилів-Подільський, 286 км.+274, Вінницька область, що підтверджується наданими до матеріалів справи позивачем товарно-транспортними накладними від 12.11.2021. Враховуючи, що ПП «Гелиос-Транс» не надавало послуг із перевезення за маршрутом, який би включав рух по а/д М-21, Виступовичи-Житомир-Могилів-Подільський, 286 км.+274, Вінницька область, на думку позивача, відповідачем безпідставно та протиправно було притягнуто його до відповідальності за абзацом 3 частиною першою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Ухвалою суду від 13.01.2022 позовну заяву ПП «Гелиос-Транс» залишено без руху.

Ухвалою суду від 09.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалами суду від 05.07.2022, 06.09.2022, 21.12.2022 повторно запропоновано відповідачу надати на офіційну електрону адресу суду або за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали відзив на позовну заяву разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та доказами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів. Також, зобов`язано відповідача подати на офіційну електрону адресу суду або за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, у строк протягом 10 календарних днів з дня отримання цієї ухвали такі докази: акт перевірки стосовно позивача; справу про порушення законодавства позивачем; оскаржувану постанову від 15.12.2021; докази повідомлення позивача про розгляд справи; докази, що підтверджують надання послуг із перевезення за маршрутом по а/д М-21, Виступовичи Житомир Могилів- Подільський, 286 км +274, Вінницька область.

Відповідачем 27.12.2022 надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечує проти задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок із забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що відповідачем притягнуто до відповідальності ПП «Гелиос-Транс» на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», з врахуванням того, що 12.11.2021 об 16:00, на а/д М-21, Виступовичи-Житомир-Могилів-Подільський, 286 км.+274, Вінницька область, допущено перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме протоколу перевірки та адаптації тахографа.

Позивач зазначає, що ним не здійснювалось перевезення вантажа, який би включав рух по а/д М-21, Виступовичи-Житомир-Могилів Подільський, 286 км.+274, Вінницька область, а відтак ПП «Гелиос-Транс» не виступало перевізником. Дев`ять вантажних автомобілів, які обладнані з урахуванням норм законодавства, у тому числі мають протоколи про перевірку та адаптацію тахографа. Тобто, враховуючи зазначене, позовні вимоги грунтуються на тому, що послуги не надавались за маршрутом, який би включав рух по а/д М-21, Виступовичи-Житомир-Могилів-Подільський, 286 км.+274, Вінницька область, ПП «Гелиос-Транс».

Відповідач зазначив, що товарно-транспортні накладі не визначають маршрут руху. При цьому, відповідно до вимог статті 48 Закону № 2344-ІІІ, товарно-транспортна накладна є одним з документів, на підставі якого виконуються вантажні перевезення.

В свою чергу, позивач зазначає, що його автомобілі були обладнані з урахуванням норм законодавства, у тому числі мають протоколи про перевірку та адаптацію тахографа. На думку відповідача, матеріали справи не містять відповідні протоколи про перевірку та адаптацію тахографа. Саме суб`єкт господарювання, який зацікавлений в доведенні своїй позиції, має надати всю інформацію, яка може вплинути на результат розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Натомість актом № 305552 від 12.11.2021 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 6.1 наказу № 340 від 07.06.2010, п. 3.3 наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010, під час перевезення вантажу перевізник не забезпечив водія оформленим протоколом перевірки та адаптації тахографа, чим порушено статтю 48 Закону, у тому числі порушення вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (абз. 3 ч. 1 статті 60 Закону).

Водій транспортного засобу з актом ознайомлений, від пояснень та підпису відмовся.

Відповідно до листа Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 15.11.2021 за № 57653//21.1/18-21, акт було направлено до Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Відділу державного нагляду (контролю) у Луганській області.

Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що у разі, якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 19.03.2020 року по справі №823/1199/17.

Наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі Порядок № 340).

Відповідно до пункту 6.1 Порядку № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Пунктом 6.3 Порядку № 340 визначено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3 до Порядку № 340) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Водій транспортного засобу мав пред`явити особам, які здійснюють контроль на автомобільному транспорті відповідні документи. При цьому, чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена. Позивач не надав відповідних доказів, які б підтверджували або спростовували обладнання транспортного засобу тахографом. Діюче законодавство чітко визначає підстави для відповідальності автомобільного перевізника, як то порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Отже, відсутність у водія під час перевезення вантажів передбачених документів становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф. Факт цього вчинення не може бути спростований.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 01.07.2020 у справі № 803/50/17 (адміністративне провадження № К/9901/22356/18).

На думку відповідача, доводи позовної заяви не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, тому позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, а позов - таким, що не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд дійшов такого.

Приватне підприємство «Гелиос-Транс» зареєстровано в якості юридичної особи, , місцезнаходження: 93402, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вулиця Заводська, будинок 35, кабінет 16, керівник Стріжов Олександр Сергійович. Види економічної діяльності: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

05.11.2021 Подільським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 05.11.2021 № 56769/21.1/18-21, старшому державному інспектору ВНАП Дідчуку А.В. та головному спеціалісту ВНАП Килимнику В.А. видано направлення за № 002301 для проведення рейдової перевірки транспортних засобів за додержанням законодавства про автомобільний транспорт згідно постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, відповідно до системи адміністративного територіального устрою України Вінницької області: м.Вінниця та Вінницький район, Жмеринський район, Козятинський район, м.Ладижин, Могилів Подільський район, м.Хмільник, Барський район, Бершадський район, Гайсинський район, Калинівський район, Іллінецький район, Липовецький район, Літинський район, Немирівський район, Оратівський район,Піщанський район, Теплицький район, Тивріський район, Томашпільський район, Тростянецький район, Тульчинський район, Чернівецький район, Шаргородський район, д/д М-21 Виступовичі Житомир - Могилів Подільський 240 км -418 км, д/д М-30 Стрий- Умань Дніпро - Ізварне (через мм. Вінницю, Кропивницький) 346 км+248 м-515 км, а/д О-02-03-01 Вінниця Тиврів 7км+50м, з 08.11.2021 до 14.11.2021.

За результатами рейдової перевірки інспекторами 12.11.2021 складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за №305552 (далі акт перевірки).

З акта перевірки вбачається, що старшим державним інспектором ВНАП Дідичук А.В., головним спеціалістом ВНАП Килимник В.А. 12.11.2021 на а/д М-21 Виступовичі Житомир - Могилів Подільський, 240 км+274 м, о 16 год 00 хв., на підставі направлення № 002301 від 05.11.2021, проведено перевірку транспортного засобу марки: IVECO AS 440 S 43, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 ; TRAILOR SYY ЗCX, номерний знак НОМЕР_3 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 ; водій ОСОБА_1 ; що належить ПП «Гелиос-Транс».

Під час перевірки виявлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», пункту 6.1 наказу Міністерства транспорту і зв`язку України № 340 від 07.06.2010, пункту 3.3 наказу Міністерства транспорту і зв`язку України № 385 від 24.06.2010, під час перевезення вантажу перевізник не забезпечив водія оформленим протоколом перевірки та адаптації тахографа, чим порушено статтю 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме абзац 3 частина перша статті 60 - перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених статтею 48 Законом України «Про автомобільний транспорт», а саме протокол перевірки та адаптації тахографа, що передбачено пунктом 6.1 наказу Міністерства транспорту і зв`язку України №340 від 07.06.2010, пунктом 3.3 наказу Міністерства транспорту і зв`язку України №1385 від 24.06.2010.

Згідно з актом перевірки встановлено, що водій ОСОБА_1 з актом ознайомлений, від пояснень та підпису відмовився.

15.11.2021 Подільським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки вищевказаний акт було надіслано до Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за належністю.

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, постановою Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 15.12.2021 №222904 про застосування адміністративно-господарського штрафу, на підставі акта Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 12.11.2021 №305552, ПП «Гелиос-Транс» притягнуто до відповідальності у вигляді адміністративно- господарського штрафу в сумі 17000,00 грн за допущене порушення - перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме протоколу перевірки та адаптації тахографа.

Вказана постанова направлена на адресу позивача згідно супровідного листа від 16.12.2021№ 106320/4.3/24-21, де позивача повідомлено про необхідність сплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів після отримання копії постанови.

Постанову отримано позивачем 03.01.2022, що не заперечується сторонами по справі.

Не погоджуючись із винесеною Східним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки постановою від 15.12.2021 №222904 про застосування адміністративно-господарського штрафу, ПП «Гелиос-Транс» звернулося до суду з цим позовом.

По суті спірних вимог суд зазначає наступне.

За приписами частини дванадцятої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344-ІІІ) державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначено порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 за № 1567 (далі Порядок № 1567).

Пунктами 2, 3 Порядку № 1567 визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Абзацом 1 пункту 4 Порядку № 1567 встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 14 Порядку № 1567 обумовлено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 22 Порядку № 1567 у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акту перевірки суб`єкта господарювання або акту перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Положеннями статті 18 Закону № 2344-ІІІ регламентовано, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

- організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

- здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

- забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

- здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Таким чином, в розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем.

Вимоги до автомобільного перевізника визначені у статті 34 Закону № 2344-ІІІ, зокрема автомобільний перевізник повинен:

виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Як визначено частинами першою та другою статті 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку (частина друга статті 49 Закону № 2344-ІІІ).

Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Разом з тим, порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджена Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 № 385, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за № 946/18241 (далі Інструкція № 385), яка поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) (пункт 1.3 Інструкції № 385).

Пунктом 1.4 Інструкції № 385 визначено поняття термінів, зокрема:

- контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (далі ЄУТР).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 385 транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1-2.3 цього розділу та відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.

Пунктом 3.3 Інструкції № 385 встановлено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Згідно із пунктом 3.6 Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР;

наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів, Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі Положення № 340).

Пунктами 6.1, 6.2 та 6.3 Положення № 340 передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни. Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що ведення тахографу передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі таких, протяжність маршруту яких становить понад 50 км. При цьому, водій транспортного засобу має пред`явити особам, які здійснюють контроль на автомобільному транспорті відповідні документи, зокрема протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

За відсутності документів, зокрема в даному випадку, протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, до осіб, які здійснюють перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Так, нормами статті 60 Закону № 2344-ІІІ передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.Згідно абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Верховним Судом у постановах від 17 липня 2018 року у справі №802/1836/17-а та від 01 липня 2020 року у справі №К/9901/22356/18 зазначено, що приписи Закону зобов`язують автомобільних перевізників, водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують перевезення.

Отже, відсутність у водія на момент проведення перевірки передбачених документів становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

Матеріалами справи встановлено, що під час рейдової перевірки транспортного засобу марки: IVECO AS 440 S 43, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 ; TRAILOR SYY ЗCX, номерний знак НОМЕР_3 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 ; у водія ОСОБА_1 був відсутній протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу. Доказів, які б підтверджували або спростовували обладнання транспортного засобу тахографом до суду позивачем також не надано.

При цьому, ПП «Геліос-Транс» в обґрунтування позову зазначено, що підприємством 12.11.2021 не здійснювалось перевезення вантажів за маршрутом, який би включав рух по а/д М-21, Виступовичи-Житомир-Могилів-Подільський, 286 км.+274, Вінницька область. Відтак, на думку позивача, ПП «Гелиос-Транс» не виступало перевізником.

Зокрема позивач зазначає, що ПП «Гелиос-Транс» мас у власності 10 вантажних автомобілів, які 12 листопада 2021 року були задіяні, на маршрутах, що не передбачали руху по а/д М-21, Виступовичи-Житомир-Могилів-Подільський, 286 км.+274, Вінницька область, на підтвердження чого надав до матеріалів справи товарно-транспортні накладні від 12.11.2021 стосовно використання транспорту підприємства в цей день, а саме:

1. автомобіль НОМЕР_5 виконував рейс Велика Димерка (Київська область) -Київ (Київська область) згідно ТТН 347189020, дата розвантаження 12.11.21;

2. автомобіль НОМЕР_6 - Велика Димерка (Київська область) - Велика Димерка (Київська область) згідно ТТН 347189052, дата розвантаження 12.11.21;

3. автомобіль НОМЕР_7 - рейс Велика Димерка (Київська область)- Київ (Київська область) згідно ТТН 347187289, дата розвантаження 12.11.21; ТТН 347189168, дата розвантаження 12.11.21;

4. автомобіль НОМЕР_8 - Велика Димерка (Київська область)- Софіївська Борщагівка (Київська область) згідно ТТН 347185117, дата розвантаження 12.11.21;

5. автомобіль НОМЕР_9 - Велика Димерка (Київська область)- Софіївська Борщагівка (Київська область) згідно ТТН 347185122, дата розвантаження 12.11.21;

6. автомобіль НОМЕР_10 - Київ (Київська область) - Бориспіль (Київська область) згідно ТТН РЩ040025432/040025432, дата розвантаження 12.11.21; ТТН РЩ040025434/040025434, дата розвантаження 12.11.21; ТТН РЩ040025433/040025433 Дата розвантаження 12.11.21.

Інші автомобілі підприємства не були задіяні в автоперевезеннях.

Крім того, позивачем надано до матеріалів справи довідку за № 1752 від 04.01.2022, складену керівником ПП «Гелиос -Транс» Стріжовим О.С. про те, що станом на 04.01.2022 на балансі підприємства знаходиться 10 (десять) вантажних автомобілів. При цьому, згідно зазначеної довідки на балансі ПП «Гелиос-Транс» станом на 04.01.2022 не перебуває транспортний засіб марки IVECO AS 440 S 43, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про державну реєстрацію серії НОМЕР_2 та TRAILOR SYY ЗCX, номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , зазначений в акті перевірки. Отже, позивачем заперечується факт перебування у підприємства на балансі транспортного засобу, зазначеного в акті перевірки.

У відповідності до вимог частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами частин першої, другої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд зауважує, що в силу приписів Закону № 2344-ІІІ товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

При цьому, відповідно до вимог статті 48 Закону № 2344-ІІІ товарно-транспортна накладна є одним з документів, на підставі якого виконуються вантажні перевезення. Разом з тим, товарно-транспортні накладі не визначають маршрут руху транспортного засобу, а тому не можуть слугувати беззаперечним доказом задіяння відповідного транспортного засобу до перевезення вантажу.

Отже, надані позивачем товарно-транспортні накладні не підтверджують ті обставини, на які посилається позивач та оцінюються судом критично.

Що стосується наданої позивачем довідки від 04.01.2022 за № 1752, з якої вбачається відсутність станом на 04.01.2022 на балансі ПП «Гелиос-Транс» транспортного засобу, зазначеного в акті перевірки, суд зазначає наступне.

Судом, з метою повного з`ясування обставин по справі 14.02.2022 здійснено судовий запит до відповідного сервісного центру МВС щодо транспортних засобів, які перебувають на балансі ПП «Гелиос-Транс». Згідно відповіді Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Луганській області (філія ГСЦ МВС) від 15.02.2022 за № 31/12/1-198ве вбачається, що станом на 15.02.2023 за ПП «Гелиос-Транс», , адреса реєстрації: Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Заводська, буд. 35, кв. 16, зареєстровано 22 одиниці транспортних засобів, зокрема:

- автомобіль марки IVECO AS 440 S 43, червоного кольору, 2005 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_11 , свідоцтво про державну реєстрацію серії НОМЕР_2 від 20.01.2020, зареєстрований за гр. ОСОБА_2 ;

- напівпричіп TRAILOR SYY ЗCX, 1996 року випуску, синього кольору, з номерним знаком НОМЕР_3 , шасі № НОМЕР_12 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_4 від 10.11.1996 року, зареєстрований за гр. ОСОБА_3 .

Таким чином, доводи позивача щодо не перебування на балансі ПП «Гелиос-Транс» транспортних засобів, зазначених в акті перевірки, не знайшли свого підтвердження.

Оскільки матеріали справи не місять відповідний протокол про перевірку та адаптацію тахографа транспортного засобу, що належить ПП «Гелиос-Транс», суд дійшов висновку, що позивачем належними доказами не спростовано виявлене в ході рейдової перевірки порушення ПП «Гелиос-Транс» діючого законодавства, за яке передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу.

При вирішенні спору суд враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду належними та допустимими доказами правомірність та законність прийнятої постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15 грудня 2021 року за № 222904.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПП «Гелиос-Транс» є необґрунтованими, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 91, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255

Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного підприємства «Гелиос-Транс» до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян