Справа № 620/7549/22
Суддя: Виноградова Д.О.
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року Чернігів Справа № 620/7549/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Виноградової Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №5533 від 31.08.2022 щодо відмови в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 6 ст. 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321;

- зобов`язати відповідача внести зміни до посвідки на постійне проживання позивача № НОМЕР_1 від 09.11.2018 змінивши в графі місце народження «росія» на « ОСОБА_2 ».

В обгрунтування позовних вимог позивач просив суд врахувати, що питання, що стали суттю даного спору, врегульовані спеціальним підзаконним актом - Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018 (далі - Постанова КМУ № 321, Порядок №321). Пунктами 1, 3 Постанови КМУ № 321 визначено, що посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні. Враховуючи зазначене, позивач просив обміняти посвідку на постійне проживання в Україні із зазначенням правильного місця народження, а саме: замість «росія» внести: « ОСОБА_2 ».

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до пункту 43 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321 рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні. За результатами проведеної перевірки, оскільки позивачем не було надано належних документів на підтвердження наявності в неї підстав для отримання дозволу на імміграцію за пунктом 3 частини третьої статті 4 Закону № 2491-III, за наявності якого оформлюється посвідка на постійне проживання, 31.08.2022 УДМС у Чернігівській області прийняло рішення №5533 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання позивачу на підставі підпункту 6 пункту 62 Порядку.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до заяви та наданих позивачем документів дозвіл на імміграцію в Україну їй був наданий на підставі пункту 3 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001 № 2491-ІІІ (далі - Закон № 2491-ІІІ), оскільки вона має право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

З 05.01.2005 позивач проживала в Україні на підставі посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 , виданою Центрально-Міським РВ Горлівського МУ ВГІРФО УМВС України в Донецькій області.

09.11.2018 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Донецькій області (далі - ГУ ДМС у Донецькій області) здійснено обмін посвідки на постійне проживання позивача на нову посвідку серії НОМЕР_3 .

27.07.2022 позивач звернулася до УДМС у Чернігівській області із заявою-анкетою №205032812 про внесення даних до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з обміном посвідки на постійне проживання з огляду на її непридатність для подальшого використання.

За результатами проведеної перевірки, оскільки позивачем не було надано належних документів на підтвердження наявності в неї підстав для отримання дозволу на імміграцію за пунктом 3 частини третьої статті 4 Закону № 2491-III, за наявності якого оформлюється посвідка на постійне проживання, 31.08.2022 УДМС у Чернігівській області прийняло рішення №5533 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання позивачу на підставі підпункту 6 пункту 62 Порядку.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд встановив наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України від 07.06.2001 року №2491-ІІІ «Про імміграцію» (далі - Закон №2491), Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженим постановою КМУ від 25.04.2018 року №321 (надалі - Порядок № 321), Постановою КМУ від 26.12.2002 року №1983, якою затверджено Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №1983).

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до преамбули Закону №2491, цей Закон визначає умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства.

У цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання;

іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання;

дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію;

Статтею 9 Закону №2491 передбачений порядок подання заяви про надання дозволу на імміграцію.

Відповідно до частин 1, 2 цієї статті (у редакції, чинній на момент надання позивачу дозволу на імміграцію у лютому 2005 року) заяви про надання дозволу на імміграцію подаються:

1) особами, які постійно проживають за межами України, - до дипломатичних представництв та консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання;

2) особами, які перебувають в Україні на законних підставах, до органів спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем їх проживання.

Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою.

Відповідно до ч. 10 ст. 9 Закону №2491 у разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцію не приймається.

Частиною 4 статті 10 Закону №2491 передбачено, що дозвіл на імміграцію не надається, зокрема, особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону №2491 особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем її проживання видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачений Порядком №321.

Відповідно до п. 1, 2 Порядку №321 посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні. Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Підпунктом 1 п. 3 Порядку №321 встановлено, що посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну або до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття такого рішення залишилися постійно проживати на її території.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 321, обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання; 5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

Згідно пункту 40 Порядку № 321, для обміну посвідки іноземець або особа без громадянства подають такі документи:

1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення);

2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, крім випадків, установлених абзацом восьмим цього пункту;

3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

4) документи, що підтверджують обставини чи юридичні факти, відповідно до яких посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 цього Порядку), документи, видані компетентними органами іноземних держав, мають бути легалізованими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;

5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником;

6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Проте, перевіркою УДМС у Чернігівській області встановлено, що в документах, наданих позивачем на підтвердження наявності в неї підстав для отримання дозволу на імміграцію за пунктом 3 частини третьої статті 4 Закону № 2491-III, містяться розбіжності в інформації щодо дати народження її матері, внаслідок чого відсутнє підтвердження наявності в позивача права на набуття громадянства України за територіальним походженням.

А саме, у копії свідоцтва про народження матері позивача ОСОБА_3 її дата народження зазначена як ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак у копії свідоцтва про шлюб вона вказана, як 1937 року народження. Крім того, у копії домової книги для прописки громадян, що проживають у житловому будинку роком народження матері позивача зазначено 1944.

Відповідно до пункту 14 Порядку, ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміном.

У разі відсутності можливості надання ДМС прямого доступу до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, або надіслання запитів в електронній формі захищеними каналами зв`язку отримання відомостей про особу здійснюється шляхом надсилання запитів та надання відповідей на них у паперовій формі.

Відповідно до абзацу 2 пункту 44 Порядку у разі коли втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, була видана іншим територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, для підтвердження видачі не пізніше наступного дня після прийняття до розгляду заяви-анкети до такого територіального органу/територіального підрозділу ДМС надсилається запит.

28.07.2022 УДМС у Чернігівській області направило на адресу ГУ ДМС у Донецькій області лист № 7401.5/8031-22 з проханням підтвердити або спростувати законність надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну та документування її посвідкою на постійне проживання та надати копію дозволу на імміграцію позивача.

ГУ ДМС у Донецькій області листом № 1401.3.1/8781-22 від 04.08.2022 підтвердило оформлення на ім`я позивача посвідки на постійне проживання, проте повідомило про неможливість надання копії дозволу на імміграцію позивача у зв`язку з тимчасовою окупацією м. Донецьк, у якому перебували відповідні архівні матеріали, та про необхідність ознайомлення з наявними в УДМС у Чернігівській області документами щодо позивача для проведення перевірки.

09.08.2022 УДМС у Чернігівській області надіслало ГУ ДМС у Донецькій області копії документів, які були надані позивачем для підтвердження підстав надання їй дозволу на імміграцію в Україну та документування її посвідкою на постійне проживання (лист № 7401.5/8681-22).

ГУ ДМС у Донецькій області в листі-відповіді № 1401.3.1/9289-22 від 23.08.2022 повідомило про неможливість підтвердити чинність дозволу на імміграцію позивача на підставі отриманих документів, оскільки їх недостатньо для формування дублікату справи про імміграцію.

Пунктом 46 Порядку №321 передбачено, що після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

Підпунктом 6 пункту 62 Порядку визначено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17-19 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки.

Суд встановив, що за результатами проведеної перевірки, оскільки позивачем не було надано належних документів на підтвердження наявності в неї підстав для отримання дозволу на імміграцію за пунктом 3 частини третьої статті 4 Закону № 2491-III, за наявності якого оформлюється посвідка на постійне проживання, 31.08.2022 УДМС у Чернігівській області прийняло рішення №5533 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання позивачу на підставі підпункту 6 пункту 62 Порядку.

Враховуючи вищевикладене, рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання № НОМЕР_4 від 31.08.2022 прийнято на підставі та у межах повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (, вул. Шевченка, 51-А, м. Чернігів, 14013).

Повний текст рішення виготовлено 22 лютого 2023 року.

Суддя Д.О. Виноградова