Справа № 161/2483/23
Суддя: Присяжнюк Л. М.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2483/23
Провадження № 2-а/161/96/23
У Х В А Л А

20 лютого 2023 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Присяжнюк Л.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до капрала поліції Дзебелюк Олени Василівни, капрала поліції Марощука Дмитра Андрійовича, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними та протиправними, визнання адміністративного затримання незаконним та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2023 року (згідно відмітки на конверті, в якому надійшов позов) позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позов слід залишити без руху, з наступних підстав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року № 543/775/17 зроблений наступний правовий висновок.

Відповідно до положень статей 3, 5 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Також Законом України від 19 вересня 2013 року № 590-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» внесені зміни до положень КУпАП щодо сплати судового збору. Так статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір та порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно з приписами частини сьомої статті 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону № 3674-VI.

Інших видів платежів (зокрема, у вигляді державного мита) у випадку звернення особи до суду Закон № 3674-VI не передбачає.

Тож особи, стосовно яких ухвалено судове про накладення адміністративного стягнення, є платниками судового збору. У випадку незгоди із судовим рішенням про накладення адміністративного стягнення, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, учасники справи вправі оскаржити його в апеляційному порядку і Закон № 3674-VI винятків чи застережень щодо сплати судового збору за оскарження таких судових рішень не містить.

За частиною другою статті 171-2 КАС України у редакції, чинній до 14 грудня 2017 року, рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності було остаточним і оскарженню не підлягало. Водночас, положення цієї частини втратили чинність як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 2015 року № 3-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 171-2 КАС України. У пункті 3 резолютивної частини цього Рішення Конституційний Суд України рекомендував Верховній Раді України невідкладно врегулювати питання щодо оскарження судового рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Адже у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності особи повинні мати право на інстанційне оскарження рішення місцевих загальних судів як адміністративних судів.

Як до, так і після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 8 квітня 2015 року № 3-рп/2015, Закон № 3674-VI не визначав і не визначає окремо об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок його сплати за подання апеляційної чи касаційної скарг на рішення адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Водночас, вирішуючи порушене у конституційному поданні питання, Конституційний Суд України виходив з обсягу прав у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, який би забезпечував ефективний судовий захист, включаючи в себе, зокрема, можливість оскарження судових рішень в апеляційному та касаційному порядку, що є однією з конституційних гарантій реалізації інших прав і свобод учасників судового провадження, захисту їх від порушень і протиправних посягань, у тому числі від помилкових і неправосудних судових рішень, як складової права осіб на доступ до суду.

У випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач вправі оскаржити його в апеляційному порядку. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення.

Отже, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 25 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У розглядуваному випадку, як слідує з матеріалів справи, при зверненні до суду позивач не надав доказів сплати судового збору.

Підстав застосовувати ставку судового збору у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб суддя не знаходить, оскільки позивач не оскаржує рішень поліцейських про притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме оскаржує їх дії.

В такому випадку діє загальна ставка для позовних вимог немайнового характеру передбачена у п.п.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», яка становить

0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 073,60 грн.). Оскільки позивач заявляє три вимоги немайнового характеру, загальний розмір судового збору становить 3 220,80 грн.

Вказане є недоліком позову, який слід усунути шляхом надання позивачем доказів сплати судового збору у розмірі 3 220,80 грн.

Сплату судового збору необхідно провести за наступними реквізитами:

Отримувач коштів ГУК у Волин.обл/м.Луцьк/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009371

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0003550

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу «*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Луцький міськрайонний суд Волинської області».

Крім того, всупереч приписам п.2 ч.5 ст.160 КАС України, в позові не зазначено хто саме є відповідачем у справі, зокрема службова особа якого органу Національної поліції, та яка її посада. Зазначено лише прізвище, ім`я та по батькові цієї особи, та її спеціальне звання (капрали ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ).

Також, всупереч вимогам п.4 ч.5 ст.160 КАС України у позовній заяві не розкритий зміст позовних вимог за вимогою про визнання дій незаконними та протиправними, зокрема які саме дії позивач має на увазі.

Додаткового, всупереч вимогам ч.1 ст.161 КАС України до позовної заяви не додані її копії, а також копії доданих документів відповідно до кількості учасників справи.

Також, всупереч приписам п.9 ч.5 ст.160 КАС України, оскаржуючи дії поліцейський відносно громадянина ОСОБА_4 , позивач не обґрунтовує порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів саме позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.169 КАС України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до капрала поліції Дзебелюк Олени Василівни, капрала поліції Марощука Дмитра Андрійовича, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними та протиправними, визнання адміністративного затримання незаконним та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити у строк, що не перевищує десяти днів з дня отримання ним копії ухвали недоліків заяви, а саме:

1) сплатити судовий збір у розмірі 3 220,80 грн. та надати суду оригінал відповідного платіжного документу;

2) зазначити повну посаду та орган Національної поліції, в якому проходить службу відповідачі поліцейські;

3) розкрити зміст позовних вимог за вимогою про визнання дій незаконними та протиправними, зокрема чітко вказати у прохальній частині, які саме дії позивач просить визнати незаконним та протиправними;

4) навести у позові обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів саме позивача у справі;

5) надати копії виправленої редакції позову та доданих до неї матеріалів, в тому числі доданих дисків, відповідно до кількості відповідачів у справі.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог суду у зазначений строк, позовна заява буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк