Справа № 360/153/23
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі

27 лютого 2023 року м. ДніпроСправа № 360/153/23
Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., перевіривши матеріали за позовною заявою адвоката Бабенко Олени Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області (93010, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Миру, 34), Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 57) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Бабенко Олени Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, відповідно до якого позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30000 гривень щомісячно, а починаючи з 19.07.2022 по 08.09.2022 у розмірі до 30000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць;

визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 08.09.2022 по 20.01.2023 у розмірі до 30000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць;

зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30000 гривень щомісячно, а починаючи з 19.07.2022 по 08.09.2022 у розмірі до 30000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць;

зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 за період 08.09.2022 по 20.01.2023 у розмірі до 30000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць;

стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області та Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката Бабенко О.А. за Договором про надання правової допомоги № 14 від 02.02.2023 у сумі 3000 гривень.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 16.07.2020 був прийнятий на службу до Служби судової охорони на посаду командира відділення третього взводу охорони другого підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Луганській області (для забезпечення безпеки учасників судового процесу та охорони Білокуракинського районного суду Луганської області), що підтверджується витягом з Наказу № 143о/с від 16.07.2020.

Згідно витягу з наказу № 325 о/с від 05.09.2022, виданого начальником ТУ ССО у Луганській області, ОСОБА_1 переміщено для подальшого проходження служби з територіального управління Служби судової охорони у Луганській області до територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, звільнивши його з посади командира 3 відділення 5 взводу охорони 2 підрозділу охорони ТУ ССО у Луганській області. З 08.09.2022 наказом начальника територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області від 07.09.2022 року № 319о/с призначений, як такий, що прибув з територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на посаду командира 1 відділення 13 взводу охорони 3 підрозділу охорони (м. Павлоград) територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області з 08.09.2022, де і проходить службу на теперішній час.

Починаючи з 24.02.2022 і по 08.09.2022 позивачеві не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода відповідно до положень Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, що підтверджується довідкою № 5/42-23 від 08.02.2023 виданою Територіальним управлінням Служби судової охорони у Луганській області на адвокатський запит № 13/1 від 02.02.2023.

На усні звернення позивача щодо виплати зазначеної додаткової винагороди, відповідачі повідомляли про відсутність належного фінансування та виділення коштів головним розпорядником коштів, тобто ДСА України. Згодом повідомлялося, що заплановано видати наказ про виплату додаткової винагороди. Проте жодного наказу про нарахування та виплату винагороди відповідачами видано не було і до сьогоднішнього дня.

Згідно відповіді вих.№43.06-52 від 09.02.2023 ТУ ССО у Луганській області на адвокатський запит № 13/1 від 02.02.2023, зазначено, що наказ Управління про виплату додаткової винагороди співробітникам, зокрема і колишньому співробітнику ОСОБА_1 (за період з 24.02.2022 по 08.09.2022, тобто по дату переведення), мав би бути виданий начальником ТУ ССО у Луганській області в грудні 2022 року, а сама виплата могла би бути здійснена лише на підставі такого наказу після усунення наявного дефіциту видатків на виплату грошового забезпечення та внесення змін до помісячного розподілу бюджетних асигнувань, що затверджений ССО у відповідному Плані асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету Управління на 2022 рік. Однак, наказ про який йде мова у вказаній відповіді, повинен був бути виданий ще 25.11.2022. Проте, на сьогоднішній день будь-яких наказів ТУ ССО у Луганській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в період з 24.02.2022 по 08.09.2022 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 не видавалось, що прямо підтверджується довідкою від 08.02.2023, виданою Начальником відділу по роботі з персоналом ТУ ССО у Луганській області.

Крім цього, у відповіді вих. №35.05-117 від 13.02.2023 ТУ ССО у Дніпропетровській області на адвокатський запит № 12/1 від 02.02.2023, зазначено, що грошові виплати додаткової винагороди, щомісячні нарахування такої винагороди згідно Постанови № 168 ОСОБА_1 починаючи з 08.09.2022 по 20.01.2023 не здійснювалися, а також накази керівництва про виплату додаткової винагороди не готувалися.

Позивач вважає, що бездіяльність вказаних суб`єктів владних повноважень порушує його право на отримання встановленого законом та підзаконним актом грошового забезпечення, внаслідок чого він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Також, позивачем в позовній заяві заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обгрунування якого зазначено таке.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

На час звернення до суду діє редакція стаття 233 КЗпП України, згідно якої працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Тобто, чинна станом на дату звернення позивача до суду редакція статті 233 КЗпП України не передбачає інших (відмінних) строків для звернення до суду з позовом щодо порушення законодавства про оплату праці, в тому числі у відносинах публічної служби.

Однак, зазначені зміни з регулювання питання строків звернення до суду за захистом своїх трудових прав були внесені Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022.

Позовні вимоги позивача стосуються нарахування та виплати йому додаткової винагороди, які, відповідно до статті 233 КЗпП України, не обмежуються будь-яким строком звернення до суду до 19.07.2022, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX.

З огляду на законодавчо встановлений принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України, зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX мають застосуватись у спірних правовідносинах з 19.07.2022.

Що стосується спірних правовідносин, починаючи з 19.07.2022 представником позивача вживалися дії з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача та з метою виконання вимог ст. 80 КАС України, зокрема договір про надання правової допомоги адвокатом № 14 між позивачем та адвокатом Бабенко О.А. було укладено 02.02.2023. Цього ж дня на адресу Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області представником був скерований адвокатський запит № 13/1 з проханням надати необхідну інформацію та документи для підготовки позовної заяви до суду, 02.02.2023 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області було направлено адвокатський запит № 12/1 від 02.02.2023. Відповіді на запити разом з документами було отримано представником 10.02.2023 та 13.02.2023 після чого без зволікання на стільки це можливо з урахуванням професійного навантаження представника, була підготовлена позовна заява до суду.

Крім того, позивач мав реальні очікування на видачу відповідного наказу у грудні 2022 року керівництвом територіального управління, а також нарахування та виплати йому додаткової винагороди в зв`язку з чим і пропустив тримісячний строк звернення до суду з даним позовом.

Отже, враховуючи ту обставину, що зміни в законодавстві з регулювання питання строків звернення до суду за захистом трудових прав набрали чинності 19.07.2022, договір про надання правової допомоги адвокатом укладений лише 02.02.2023, направлення запитів до ТУ ССО та очікування відповідей, а також очікування позивачем щодо видачі з боку відповідачів наказів про нарахування та виплату додаткової винагороди у листопаді - грудні 2022 року призвели до пропущення строку звернення до суду з вказаним позовом. Тому, враховуючи вищевикладене, представник позивача просить визнати причини пропуску звернення до суду із адміністративним позовом поважними та поновити строк для звернення до суду.

Щодо заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає таке.

Статтею 122 КАС України визначено, що:

- позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина перша);

- для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга);

- для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята).

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Предметом позову є правомірність невиплати відповідачами додаткової винагороди позивачу, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168.

Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входять:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

В аспекті спірних правовідносин можна дійти висновку, що додаткова винагорода, встановлена постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 входить до структури заробітної плати.

Водночас, частинами першою та другою статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) в редакції чинній до 19.07.2022 було визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 1 липня 2022 року № 2352-IX , який набрав чинності 19.07.2022, внесено зміни до Кодексу законів про працю України, а саме назву та частини першу і другу статті 233 викладено в такій редакції:

"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, норма щодо права звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати без обмеження будь-яким строком з 19.07.2022 втратила чинність.

Позивач у цій справі звернувся до суду за захистом свого права на належне грошове забезпечення (оплату праці). Позивачем не оскаржуються умови проходження публічної служби або звільнення з неї.

При цьому, частиною п`ятою статі 122 КАС України не визначений місячний строк звернення до адміністративного суду відносно спорів щодо грошового забезпечення або оплати праці за час проходження публічної служби.

Отже, тримісячний строк звернення до суду слід рахувати з 19.07.2022, оскільки до цього часу позивач був необмежений строком на звернення до суду, а закон зворотньої сили не має.

Звернувшись до суду з позовом 20.02.2023, позивач пропустив строк звернення до суду.

Водночас, отримуючи щомісяця грошове забезпечення з 24 лютого 2022 року позивач знав, що йому не виплачується передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно.

Разом з цим, оскільки у період до 19 липня 2022 року діяла інша редакція статті 233 КЗпП України, у позивача були виправдані очікування, що за стягненням належних йому виплат він може звернутися без обмеження будь-яким строком.

Конституцією України (статті 8, 129 та 147) гарантовано визнання та застосування в Україні принципу верховенства права. Невід`ємною складовою принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, крім іншого, означає стабільність та єдність судової практики, можливість відступу судом від своєї попередньої позиції лише за наявності вагомих підстав; елементом правової визначеності є принцип єдності судової практики, який полягає у забезпеченні однакового правозастосування у судочинстві, що сприяє передбачуваності в процесуальних питаннях вирішення спорів між учасниками судового процесу.

Таким чином, принцип правової визначеності надає учаснику справи в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність процесуальних дій суду.

Преамбулою Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною четвертою статті 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів передбачено, що єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Суду як джерело права.

При визначенні місця рішень Європейського суду з прав людини в системі джерел вбачається доцільним підтримати загальновизнаний підхід стосовно того, що за своєю правовою природою рішення Європейського суду з прав людини є актами тлумачення Конвенції, а отже, як і прямі норми Конвенції та протоколів до неї, мають переважне застосування, порівняно із нормами національного законодавства, відповідно до положень частини другої статті 3 КАС України.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе ЄСПЛ щодо визначення строку звернення до суду в контексті доступу до суду та забезпечення права на суд продемонстровано підхід, згідно з яким стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

За стандартами ЄСПЛ під доступом до правосуддя розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Розглядувана категорія разом із такими елементами як остаточність судового рішення та своєчасність виконання остаточних рішень є невід`ємними складовими права на суд, яке, у свою чергу, посідає одне з основних місць у системі фундаментальних цінностей будь-якого демократичного суспільства.

У практиці ЄСПЛ визначають основні проблемні сфери, яких стосується право на доступ до правосуддя, зокрема, процесуальні перешкоди доступу такі, як обмеження строків, оскільки останні є проявом права держав накладати обмеження на потенційних учасників судового розгляду і, як правило, найменшою мірою залежать від волі самих учасників процесу.

У рішенні від 27 червня 2000 року у справі «Ілхан проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Отже, як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Питання правової визначеності й передбачуваності є невід`ємною складовою верховенства права. У державі, яка керується принципом верховенства права, громадяни виправдано очікують, що вони можуть покладатися на попередні судові рішення в подібних справах, і таким чином можуть передбачати юридичні наслідки своїх дій чи бездіяльності.

Статтею 234 КЗпП України (у редакції, чинній з 19 липня 2022 року) регламентовано, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Відповідно до частин першої, шостої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

КАС України не пов`язує право суду поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Суд зазначає, що у перехідний період після зміни нормативно-правового регулювання строків звернення до суду щодо виплати заробітної плати (грошового забезпечення) під час проходження публічної служби, яка в таких правовідносинах була непередбачуваною, для забезпечення реалізації права особи на звернення до суду у вказаних умовах їй має бути забезпечений певний розумний строк, достатній для формулювання правової позиції і вчинення дій з підготовки відповідного позову та його подання до суду.

При вирішенні питання поновлення строку звернення з позовом істотне значення мають такі обставини: строк, який сплинув після зміни нормативно-правового регулювання строків звернення до суду і до моменту звернення до суду з позовом; причини, які заважали звернутися до суду з позовом у максимально короткий термін після зміни нормативно-правового регулювання строків звернення до суду; чи є підставі вважати, що позивачем було допущено необґрунтовані зволікання.

В цьому випадку, зважаючи на зміну законодавства щодо строків звернення до суду у спірних правовідносинах, яка відбулась 19 липня 2022 року, введений в України воєнний стан та відсутність необґрунтованих зволікань з боку позивача, з метою додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує позивачу право на справедливий суд шляхом визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Позовна заява, відповідає вимогам статей 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), підстав для повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі не встановлено, тому вважаю за необхідне відкрити провадження у цій справі.

Згідно з пунктом 4 частини дев`ятої статті 171 КАС України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

Частинами першою, другою та третьою статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно з частиною першою статті 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до положень частини п`ятої статті 262 КАС України.

Керуючись положеннями статті 9, 77, 80 КАС України, суд вважає за необхідне витребувати від відповідача докази, яких, на думку суду, не вистачає для з`ясування всіх обставин у справі та, які стосуються предмету позову.

Керуючись статтями 5, 9, 12, 77, 80, 160, 161, 168, 171, 174, 175, 256, 257, 260, 261, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду із позовом адвоката Бабенко Олени Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, та поновити цей строк.

Справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У разі заперечень відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження встановити строк для подання відповідної заяви протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Відповідачам протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати до суду відзиви на позовну заяву разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та доказами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

Роз`яснити відповідачу, що відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Луганській області у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження надати належним чином завірені копії:

контракту з позивачем про проходження служби в Службі судової охорони;

наказу про прийняття позивача на службу до Служби судової охорони;

наказу про переведення (відрядження) позивача на роботу в іншу місцевість;

довідку про заробітну плату (грошове забезпечення) позивача за період з 24.02.2022 по 08.09.2022;

довідку щодо виплати чи невиплати позивачу за період з 24.02.2022 по 08.09.2022 додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

наказів щодо виплати позивачу за період з 24.02.2022 по 08.09.2022 додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у разі наявності;

документи щодо фактично відпрацьованого часу позивачем за період з 24.02.2022 по 08.09.2022.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження надати належним чином завірені копії:

контракту з позивачем про проходження служби в Службі судової охорони;

наказу про прийняття позивача на службу до Служби судової охорони;

наказу про переведення (відрядження) позивача на роботу в іншу місцевість;

довідку про заробітну плату (грошове забезпечення) позивача за період з 08.09.2022 по 20.01.2023;

довідку щодо виплати чи невиплати позивачу за період з 08.09.2022 по 20.01.2023 додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

наказів щодо виплати позивачу за період з 08.09.2022 по 20.01.2023 додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у разі наявності;

документи щодо фактично відпрацьованого часу позивачем за період з 08.09.2022 по 20.01.2023.

Роз`яснити сторонам, що згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою статті 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Попередити сторони, що відповідно до частини дев`ятої статті 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Справа розглядатиметься суддею Петросян К.Є. одноособово.

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі надіслати особам, які беруть участь у справі, разом з витягом про їхні процесуальні права та обов`язки, встановлені статтями 44, 47 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повідомити сторони про можливість реєстрації в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) "Електронний суд» для отримання процесуальних документів в електронному вигляді та інформації по даній справі на офіційному вебпорталі «Судова влада України».

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://court.gov.ua/fair/sud1270/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяК.Є. Петросян