Справа № 320/11559/22
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2023 року Справа № 320/11559/22
Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 )із позовом до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського(далі відповідач, університет оборони), у якому просить суд:

- визнати протиправно бездіяльність Національного університету оборони України імені Івана Черняховського щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 26 лютого по 28 лютого 2022 року, з 01 березня по 31 березня 2022 року, з 01 квітня по 07 квітня 2022 року;

- зобов`язати Національний університет оборони України імені Івана Черняховського у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду збільшену до 100 000 гривень в розрахунку на місяць за період з 26 лютого по 28 лютого 2022 року, з 01 березня по 31 березня 2022 року, з 01 квітня по 07 квітня 2022 року;

- стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500,00 грн.

В позовній заяві позивач вказує про те, що він є військовослужбовцем, учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням, виданим Управлінням особового складу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 18.05.2021 серія НОМЕР_1 та на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, № 69 про загальну мобілізацію, № 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022 щодо продовження строку дії воєнного стану, згідно наказу начальника Національного університету оборони України імені Івана Черняховського від 07.03.2022 №51 був відряджений до військової частини НОМЕР_2 для залучення до виконання бойових завдань з 26.02.2022. Відповідно до посвідчення про відрядження №289 з 26.02.2022 вибув до складу зведеного дивізіону військової частини НОМЕР_2 з подальшим залученням до виконання бойових завдань, повернувся 08.06.2022. За час перебування у відрядженні, приймав безпосередню участь у бойових діях, на підтвердження чого має довідку №231 від 03.05.2022, а саме приймав участь в угрупуванні військ по обороні міста Києва та Київської області з 26 лютого по 28 лютого 2022 року, з 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року та з 01 квітня 2022 року по 07 квітня 2022 року. Позивач має бойове розпорядження Командування від 01.03.2022 №2/546 та рапорт командира військової частини НОМЕР_2 про безпосередню участь у бойових діях у складі зведеного артилерійського дивізіону в період з 24 лютого по 07 квітня 2022 року, але в порушення п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, накази відповідачем про виплату додаткової винагороди не приймались, додаткова винагорода у збільшеному розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць, яка саме передбачена вказаною постановою, позивачу не виплачувалась.

Позивач звертає увагу на ту обставину, що під час безпосередньої його участі у бойових діях у спірному періоді, жодних нормативно правових актів, які б визначали організаційно-правовий механізм виплати додаткової винагороди військовослужбовцям за вказаною постановою №168 передбачено не було, та враховуючи внесені доповнення до даної постанови пунктом 2-1 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 793 від 07.07.2022, яка підлягає застосуванню з 24.02.2022, установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразово грошової допомоги, передбаченої цією постановою, визначається керівниками відповідних міністерств та державних органів, що відповідно змінює умови для отримання спірної винагороди позивачем до набрання чинності цієї постанови № 793. ОСОБА_1 відзначив, що на виконання п. 2 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 №731, жодного нормативно-правового акту, який пройшов державну реєстрацію та встановлює порядок і умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям відсутній.

Позивач вважає відмову у спірній виплаті такою, що порушує положення чинної постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168, бездіяльність відповідача порушує право на отримання належної йому додаткової винагороди.

ОСОБА_1 просить також стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн., надавши Договір від 24.10.2022 №57, Додаток 1 від 24.10.2022 до Договору, ордер №1308298, Акт надання правової (правничої) допомоги від 15.11.2022 №57-01, та за останнім він має сплатити на користь адвоката гонорар у вказаному розмірі у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дати ухвалення судового рішення, зазначає, що вказана сума гонорару відповідно до процесуального законодавства підлягає стягненню у разі їх підтвердження за результатами вирішення справи незалежно від того, чи такі витрати фактично сплачені чи тільки мають бути сплачені.

22 грудня 2022 року, ухвалою Київського окружного адміністративного суду провадження у справі відкрито та ухвалено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

12 січня 2023 року до суду надійшов відзив від відповідача, в якому останній вважає позовні вимоги необґрунтованими та позов таким, що не підлягає задоволенню. Університет оборони вказує, що на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», згідно якої, п. 1 в редакції від 28.02.2022 передбачав здійснення відповідних виплат та така виплата у вигляді додаткової винагороди здійснювалась на підставі наказів командирів (начальників). У подальшому до зазначеної постанови було внесено ряд змін,зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 згідно пункту 2-1 постанови №168 встановлено, що порядок і умов виплати додаткової одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів, який підлягає застосуванню з 24.02.2022 та відповідно розповсюджується і на позивача.

Відповідач зауважив, що порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України встановлений рішенням Міністерства оброни України,доведеним телеграмою від 25.03.2022 №248/1298, та дане рішення підлягало обов`язковому виконанню усіма підрозділами Міністерства оборони України та Збройних Сил України й розповсюджувало свою дію на всіх військовослужбовців Збройних Сил України з 24.02.2022 до моменту втрати чинності. Відповідно п. 5 та 6 вказаного рішення передбачають, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установі організації) особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління-командирам (начальникам) військових частин. Такі накази за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

В подальшому, рішенням Міністра оборони України від 18.04.2022 №248/1529 пункт 4 та додаток № 1 телеграми Міністра оборони України від 25.03.3033 №248/1298 було викладено в новій редакції за якою, усім відповідним командирам щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною у додатку №1 до цієї телеграми та у підставах про видання такої довідки (додаток №1) обов`язково зазначати документи, визначені абз. 3 або 4 та абз. 5 пункту 3 цієї телеграми. Зокрема, за п. 3 такої телеграми райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угрупувань військ (сил) Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України. Відповідно, має бути документальне підтвердження у вигляді: бойовий наказ (бойове розпорядження; журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журна ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постанова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця ( утому числі з доданих оперативно підпорядкованих підрозділі) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах має надаватись довідка командира військової частини (установи) до якої відряджений військовослужбовець.

Університет оборони вважає довідку позивача від 03.05.2022 №231 такою, що не відповідає положенням постанови Кабінету Міністрів України №168, вимогам телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 зі змінами рішенням від 18.04.2022 №248/1529, а саме в ній не зазначено бойове розпорядження військової частини НОМЕР_2 про залучення до безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії зведеного артилерійського дивізіону, до якого направлено у відрядження позивача; не вказано журнал бойових дій, в якому зазначено залучення зведеного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 до безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та відсутній рапорт командира зведеного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. Відповідач наполягає на дотриманні вимог абз. 3 або 4 та абз. 5 пункту 3 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 та відзначив, що бойові розпорядження КСВ ЗСУ від 09.02.2022 №4/214дск та від 15.02.2022 №2/64т/сд, які вказані як підстави у видачі довідки та видані до початку повномасштабного вторгнення та введення в Україні воєнного стану не можуть свідчити про залучення позивача до безпосередньої участі у бойових діях у вказаному ним спірному періоді та у складі військової частини НОМЕР_2 . Також, у відповідача є сумніви підтвердження безпосередньої участі позивача в бойових діях розпорядженням РВіА КСВ ЗСУ від 13.04.2022 №116/4/2973, яке видано після вказаних у довідці №231 періодів. Також, відповідач вказав на тому, що відомості у довідці, яка була надана до відповідача різниться із відомостями в довідці, наданій до позовної заяви, а саме щодо спірних періодів участі у бойових діях та переліку підстав виданої довідки.

Відповідно, відповідач вважає, що довідка позивача №231 суперечить телеграмі Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 зі змінами та не дає можливості університету оборони прийняти рішення про виплату позивачу спірної додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 та оскільки на даний час не визнавались незаконними та не конституційними положенням Постанови №168 та доручення Міністра оборони від 25.03.2022 №248/1298, вказані є законними та підлягають виконанню, в задоволенні позову просить суд відмовити.

Також, відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які просить стягнути позивач, посилаючись на положення ч. 2 ст. 134 КАС України та зокрема на ч. 5 ст. 134 КАС України щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката з категорією даної справи, зауважив, що з акту надання правової допомоги від 15.11.2022 №57-01 невідомо, чи виконавцем надавались послуги лише в межах предмету розгляду цієї справи та яка кількість годин була витрачена на підготовку матеріалів позовної заяви до суду, а також в порушення ч. 2 ст. 134 КАС України, позивач не надав детальний опис робіт (наданих послуг), не відомо, які саме послуги надавались, не надано доказів на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу на виконання положень ч.ч. 7 та 9 ст. 139 КАС України. Відповідач просить суд врахувати, що даний спір не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність процесуальних документів не є значним, просить зменшити заявлений розмір витрат на правничу допомогу.

Заперечень, пояснень, заяв та клопотань до суду не надійшло.

Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження та за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані до матеріалів справи, судом встановлено наступне.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»№2011-ХІІ від 20.12.1991(далі - Закон №2011-XІІ), законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Згідно з ч. 2 ст. 1-2 Закону №2011-XІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №2011-XІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022 та від06.02.2023№ 58/2023, строк дії воєнного часу продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, з 24.02.2022 у військовослужбовців Збройних Сил України які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000, 00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира.

Суд зазначає, що до вказаної постанови Кабінету Міністрів України № 168 вносились зміни та доповнення, та зокрема постановою Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», доповнено пунктом 2-1, яким визначено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Постанова Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 набрала чинності з дня її опублікування, а саме з 19.07.2022 та підлягає застосуванню з 24 лютого 2022 року.

Відповідно пункт 2-1 Постанови №168 підлягає застосуванню з 24.02.2022.

За вказаними обставинами у справі вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовослужбовцем, старшим солдатом, механіком водієм відділення забезпечення навчальних командних пунктів навчального центру Національного університету імені Івана Черняховського.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням, виданим Управлінням особового складу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 18.05.2021 серія НОМЕР_1 .

Вказані обставини відповідачем по справі не оспорюються.

Згідно витягу із наказу начальника Національного університету оборони України імені Івана Черняховського від 07.03.2022 №51, пункту 7, старшого солдата ОСОБА_1 , механіка-водія відділення забезпечення навчальних командних пунктів навчального центру вважати таким, що перебуває у відрядженні, у складі зведеного дивізіону військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , з подальшим залученням до виконання бойових завдань, з 26.02.2022.

Підстава вказано: лист тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 від 26.02.2022 №1040/136 від 02.03.2022 (вх. №1493 від 06.03.2022), посвідчення про відрядження №289, 290 від 07.03.2022.

Відповідно до посвідчення про відрядження №289 ОСОБА_1 з 26.02.2022 вибув до складу зведеного дивізіону військової частини НОМЕР_2 з подальшим залученням до виконання бойових завдань, повернувся 08.06.2022.

За довідкою №231 від 03.05.2022 командира полковника військової частини НОМЕР_2 вказано, що ОСОБА_1 , який проходить службу в навчальному центрі Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, приймав безпосередню участь у бойових діях в угрупуванні військ по обороні міста Київ та Київської області (забезпеченні здійснення заходів безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії):

з 26 лютого по 28 лютого 2022 року;

з 01 березня по 31 березня 2022 року;

з 01 квітня по 07 квітня 2022 року.

Підстава вказана: бойове розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 від 01.03.2022 №2/546; наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.03.2022 №49; рапорт командира зведеного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях у складі зведеного артилерійського дивізіону в період з 24 лютого по 07 квітня 2022 року.

Згідно довідки командира полковника військової частини НОМЕР_2 №389 від 07.10.2022 вбачається, що ОСОБА_1 старший солдат, механік-водій відділення забезпечення навчальних командних пунктів навчального центру Національного університету оборони України імені Івана Черняховського був відряджений до військової частини НОМЕР_2 та входив до складу зведеного артилерійського дивізіону, який був створений у військовій частині НОМЕР_2 та приймав участь у стримані збройної агресії по обороні міста Києва та околиці столиці України від російської федерації.

Позивач наполягає, що за час перебування у відрядженні, він приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), на підтвердження чого має довідку №231 від 03.05.2022, бойове розпорядження Командування від 01.03.2022 №2/546 та рапорт командира військової частини НОМЕР_2 , але в порушення п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, накази відповідачем про виплату додаткової винагороди не приймались, додаткова винагорода у збільшеному розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць, яка саме передбачена вказаною постановою, позивачу не виплачувалась.

В свою чергу відповідач вважає, що довідка позивача від 03.05.2022 №231 є такою, що не відповідає положенням постанови Кабінету Міністрів України №168, вимогам телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 зі змінами рішенням від 18.04.2022 №248/1529, а також, до відповідача була надана інша за формою та змістом довідка №231, яка місить в собі інші періоди участі позивача у бойових діях та підстави її видачі.

В матеріалах справи наявна доповідна начальнику Національного університету оборони України імені Івана Черняховського генералу лейтенанту ОСОБА_2 від 04.08.2022 № 4293, в якій вказано, що з метою врегулювання часу участі військовослужбовців, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення таких заходів підчас воєнного стану, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, вбачається низка відомчих нормативно-правових документів, а саме: Порядок документального підтвердження …., затверджений Міністром Оборони України від 23.06.2022 за №912/з/29; Перелік органів військового управління (ОВУ), включених до складу діючих угрупувань військ Сил оборони Держави, яким надано право видавати довідки про підтвердження участі у бойових діях військовослужбовцям, які до них відрядженні, затверджений 04.07.2022 начальником Генерального штабу Збройних Сил України за №2934/ЗПУ. Водночас деяким військовослужбовцям університету (додаток), різними військовими частинами та органами військового управління, у тому числі й тимчасово створеними, були надані довідки про безпосередню участь, однак вони не можуть бути реалізовані через їх невідповідність вказаним Порядку та Переліку, у зв`язку з чим запропоновано довідки, які видані органами військового управління, відсутніми у Переліку, повертати без реалізації та довідки, які оформлені з порушенням вимог Порядку, повертати без реалізації, у разі необхідності надсилати запит на усунення недоліків.

Згідно доданого до справи Додатку Список військовослужбовців університету, які надали довідки про безпосередню участь у бойових діях з 24.02.2022 по теперішній час, та які не можуть бути реалізовані, за п. 12 значиться ОСОБА_1 в/ч НОМЕР_2 від 03.05.2022 №231 та в причинах невиплати вказано ОВУ відсутній в переліку.

Відповідно, вбачається, що з метою упорядкування застосування та виконання постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 видано низку відомчих нормативно-правових документів, серед яких є Порядок документального підтвердження …., затверджений Міністром Оборони України від 23.06.2022 за №912/з/29 та Перелік органів військового управління (ОВУ), включених до складу діючих угрупувань військ Сил оборони Держави, яким надано право видавати довідки про підтвердження участі у бойових діях військовослужбовцям, які до них відрядженні, затверджений 04.07.2022 начальником Генерального штабу Збройних Сил України за №2934/ЗПУ.

Зокрема, вказаний Перелік ОВУ, який містить в собі перелік включених до складу діючих угрупувань військ Сил оборони Держави що мають повноваження видавати довідки на підтвердження участі військовослужбовця у бойових діях та як вбачається із Додатку до дослідженого судом списку, позивачу ОСОБА_1 не виплачено спірну додаткову винагороду у розмірі до 100 000 гривень на місяць пропорційно до часу участі у бойових діях або забезпечення здійснення таких заходів через те, що військова частина НОМЕР_2 не міститься в переліку ОВУ та відповідно довідка від 03.05.2022 №231 підлягала поверненню без реалізації.

Відповідач по справі вважає, що довідка не підлягає реалізації через те, що вона складена з порушенням положень Постанови №168.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву надано довідку №231 від 03.05.2022 за підписом начальника підполковника штабу військової частини НОМЕР_2 , в якій вказано періоди безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в м. Київ та Київській області у складі військової частини НОМЕР_2 :

з 26 лютого по 28 лютого 2022 року;

з 01 березня по 31 березня 2022 року;

з 01 квітня по 03 квітня 2022 року.

Підстави видачі такої довідки вказані: бойове розпорядження КСВ ЗСУ №4/214 дск від 09.02.2022; бойове розпорядження КСВ ЗСУ від 15.02.2022 №2/64т/сд; бойове розпорядження КСВ ЗСУ від 01.03.2022 №2/546 дск; наказ КСВ ЗСУ від 10.03.2022 №49; наказ командира в/ч НОМЕР_2 від 14.03.2022 №56; розпорядження з РВіА КСВ ЗСУ №116/4/2973 дск від 13.04.2022.

Відповідно, суд встановлює та погоджується із відповідачем, що вказані довідки надані сторонами до справи №231 від 03.05.2022 мають в собі різний період участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки саме в довідці, що надана позивачем вказано останній період з 01 квітня по 03 квітня 2022 року, а в довідці наданій відповідачем вказано останній період з 01 квітня по 07 квітня 2022 року. Також, вказані довідки містять різний перелік підстав для її видачі.

Суд зазначає, що порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України встановлений рішення Міністра Оборони України доведеним телеграмою від 25.03.2022 №248/1298.

Щодо наявності даної телеграми, позивач заперечень чи зауважень у позові не зазначив, вважає, що внесені зміни до Постанови №168, постановою Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022, не розповсюджуються на нього, відповідно його спірна довідка відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає реалізації відповідачем.

Суд вважає необхідним зазначити, що згідно дослідженої вказаної телеграми Міністра Оборони України, за пунктом 1 телеграми вбачається, що під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» (далі-бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка(який) веде воєнні(бойові) дії у складі діючих угрупувань військ(сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних(бойових)дій;

бойових(спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових(спеціальних) завдань військовою частиною(підрозділом, утому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу(контрнаступу, контратаки)) підчас перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ(сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ(сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань зведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

завдань зведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

За п. 2 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100000 гривень- військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30000 гривень- іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Згідно п. 3 телеграми райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави-відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі бойових наказів (бойове розпорядження), журналів бойових дій (вахтовий, журнал) або журналів ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапортів (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Пунктом4 Командирам військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку до цієї телеграми.

За п. 5 телеграми виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі- військових частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління- командиром (начальником) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначити підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №2 до цього доручення).

Пунктом 6 визначено, що накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Відповідно рішення Міністра Оборони України доведене телеграмою № 248/1298 від 25.03.2022 підлягало обов`язковому виконанню з 24.02.2022 всіма підрозділами Міністерства оборони України та Збройних Сил України й розповсюджувало свою дію на всіх військовослужбовців Збройних Сил України.

Таким чином, згідно вказаних вище пунктів 5 та 6 передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі- військових частини) - особовому складу військової частини;

керівника вищого органу військового управління- командиром (начальником) військових частин.

Та, такі накази видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Як вказує відповідач та не виклав свої заперечень позивач, рішенням Міністра оборони України від 18.04.2022 №248/1529, пункт 4 та додаток № 1 телеграми Міністра оборони України від 25.03.3033 №248/1298 було викладено в новій редакції за якою, Командирам тих військових частин (установ), що входять до складу створених (діючих) військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) та виконують завдання в районні ведення воєнних (бойових) дій, та до яких відрядженні військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною у додатку №1 до цієї телеграми та у підставах про видання такої довідки (додаток №1) обов`язково зазначати документи, визначені абз. 3 або 4 та абз. 5 пункту 3 цієї телеграми.

Зокрема, за п. 3 такої телеграми райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угрупувань військ (сил) Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Відповідно, має бути документальне підтвердження у вигляді:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журна ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постанова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (утому числі з доданих оперативно підпорядкованих підрозділі) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах має надаватись довідка командира військової частини (установи) до якої відряджений військовослужбовець.

Таким чином, рішенняМіністра Оборони України яке доведено телеграмою від 25.03.2022 №248/1298, з урахуванням рішення від 18.04.2022 №248/1529, усіма підрозділами Міністерства оборони України та Збройних Сил України підлягають виконанню,нимиунормовано порядок виплати додаткової винагороди, в той час як умови її виплати передбачено саме постановою Кабінету Міністрів України від28.02.2022 №168 та передбачено, що остання виплачується виходячи з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Враховуючи вищезазначене та встановлене судом у даній справі вбачається, що довідка ОСОБА_1 №231 від 03.05.2022 не відповідає положенням постанови Кабінету Міністрів України №168, вимогам телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 зі змінами рішенням від 18.04.2022 №248/1529, а саме в ній не зазначенобойове розпорядження військової частини НОМЕР_2 про залучення до безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії зведеного артилерійського дивізіону, до якого направлено у відрядження позивача, не вказано журнал бойових дій, в якому зазначено залучення зведеного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 до безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, відсутній рапорт командира зведеного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Суд погоджується із відповідачем, що позивач мав дотриматись вимог абз. 3 або 4 та абз. 5 пункту 3 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 зі змінами рішенням Міністра оборони України від 18.04.2022 №248/1529.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на те, що пункт статті 2-1 Постанови №168 не має розповсюджуватись на нього, оскільки згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168", вказаний пункт 2-1 Постанови №168 підлягає застосуванню з 24.02.2022, Кабінет Міністрів України, як суб`єкт, якому надано повноваження прийняття нормативно-правових актів, безпосередньо зазначив про те, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої цією постановою, мали визначатися керівниками відповідних міністерств та державних органів з 24.02.2022.

Те, що довідка позивача датована травнем 2022 року, а зміни в постанову Кабінету Міністрів України 168 були внесені в липні 2022 року, в даній справі відмова відповідача у нарахуванні та виплаті свідчить про нормативну урегульованість питання нездійснення виплати додаткової винагороди військовослужбовців на день прийняття індивідуального рішення відносно позивача, хоча на момент отримання ОСОБА_3 такої довідки такого врегулювання питання і не було, відповідно довідка останнього мала наслідки відкликання без реалізації та як вказує відповідач без дотримання порядку і умов виплати додаткової одноразової грошової допомоги, передбачених постановою №168, зокрема дотримання вимог абз. 3 або 4 та абз. 5 пункту 3 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 зі змінами рішенням Міністра оборони України від 18.04.2022 №248/1529.

Суд також зазначає, що у відповідності до наказу Міністерства оборони України від07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» та окремого доручення Міністра Оборони України від23.06.2022 №912/в/29 у Збройних Силах України здійснюються виплати премій та винагороди у визначений час та на підставі відповідних документів.

За даним окремим дорученням, доручено Генеральному штабу Збройних Сил України довести до військ Затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України перелік органів військового управління (штабів угрупування військ(сил) або штабів тактичних груп), включених до склад у діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців за формою, наведеною в додатку до цього доручення.

Та, як вказав відповідач, такий Перелік органів військового управління (ОВУ), яким надано саме право видавати такі довідки затверджений 04.07.2022 начальником Генерального штабу Збройних Сил України за №2934/ЗПУ, який віднесений до державної таємниці за ступенем секретності «таємно».

Враховуючи те, що в даній справі відповідач наполягає на недотриманні позивачем вказаних вище вимог розпорядчих документів, у зв`язку із чим суд виключає необхідність у розгляді питання щодо ОВУ.

Відповідно, враховуючи встановлені обставини у справі та позицію відповідача, суд зазначає, що позивач не позбавлений та не обмежений у праві на отримання спірної додаткової винагороди військовослужбовця за безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходівза Постановою Кабінету Міністрів України №168 та за умови дотримання вимог абз. 3 або 4 та абз. 5 пункту 3 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 зі змінами рішенням Міністра оборони України від 18.04.2022 №248/1529, відповідно недотримання вказаних вище вимог до складення уповноваженою особою спірної довідки мало наслідки залишення такої без реалізації.

Суд зазнає, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, як письмовими, речовими і електронними доказами (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Згідно ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Ч. 2 ст. 74 КАС України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зміст вказаних норм дає підстави для висновків про те, що незважаючи на встановлений обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, позивач не звільняється від свого процесуального обов`язку доказування тих обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги.

В даній справі позивач не довів належними та достатніми доказами відповідності довідки №231 від 03.05.2022 командира полковника військової частини НОМЕР_2 вимог постанови Кабінету Міністрів України №168, абз. 3 або 4 та абз. 5 пункту 3 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 зі змінами рішенням Міністра оборони України від 18.04.2022 №248/1529щодо порядку оформлення та подання документів для отримання спірної додаткової винагороди, надав докази, які містять розбіжності із доказами наданими відповідачем за предметом спору, відповідачем в свою чергу надано достатньо доказів на спростування доводів позивача та доведення правомірності своїх дій щодо залишення вказаної довідки без реалізації через її невідповідність вказаним вище вимогам та положенням.

Суд зауважує для позивача, щодо наявності у нього права на отримання спірної додаткової винагороди, яке в даній справі не спростовано відповідачем, та за умови складення відповідної довідки з дотриманням вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, рішень та розпоряджень Міністерства оборони України.

При цьому суд зазначає, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів сторін по справі не впливають на висновку суду.

Таким чином, повно та всебічно розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши у сукупності наявні докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.