Справа № 420/477/22
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/477/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 21 (двадцять один) день щорічної основної відпустки за 2021 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 21 (двадцять один) день щорічної основної відпустки за 2021 рік;

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 15.03.2021 №54 (по стройовій частині), у частині надання ОСОБА_1 першої частини щорічної основної відпустки за 2021 рік тривалістю 24 дні, з 29 березня 2021 року по 21 квітня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 15.03.2021 № 54 (по стройовій частині), ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) надано першу частину щорічної основної відпустки за 2021 рік тривалістю 24 дні, з 29 березня 2021 року по 21 квітня 2021 року, проте в зазначений період позивач з 27.03.2021 по день звільнення (27.08.2021) брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується відповідними доказами. Таким чином, фактично визначені дні відпустки не відбув, а тому вказаний наказ в зазначеній часині підлягає скасування, а дні невикористаної відпустки підлягають компенсації при звільненні.

Ухвалою від 17.01.2022 року зазначений позов було залишено без руху та роз`яснено позивачу, що виявлені недоліки повинні бути усунені шляхом: звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

Ухвалою від 15.02.2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Копію ухвали від 15.02.2022 про відкриття провадження у справі та матеріали позовної заяви відповідач отримав 16.02.2022, що підтверджується звітом про доставку електронного листа.

Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України з 22.01.2015 по 27.08.2021 рік.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 15.03.2021 № 54 (по стройовій частині), позивачу, надано першу частини щорічної основної відпустки за 2021 рік тривалістю 24 дні, з 29 березня 2021 року по 21 квітня 2021 року.

Судом встановлено, що в період з 30.01.2015 по 26.03.2015, з 06.04.2015 по 23.07.2015, з 08.08.2015 по 27.09.2015, з 09.10.2015 по 23.11.2015, з 02.12.2015 по 15.02.2016, з 02.03.2016 по 22.07.2016, з 29.07.2016 по 12.08.2016, з 29.08.2016 по 01.12.2016, з 06.12.2016 по 26.01.2017, з 11.02.2017 по 21.02.2017, з 27.12.2017 по 08.03.2018, з 15.03.2018 по 20.05.2018, з 06.06.2018 по 09.09.2018, з 25.09.2018 по 11.11.2018, з 15.11.2018 по 21.05.2019, з 06.06.2019 по 24.09.2019, з 10.10.2019 по 17.11.2019, з 24.11.2019 по 05.01.2020, з 20.01.2020 по 21.06.2020, з 03.07.2020 по 31.07.2020, з 31.07.2020 по 13.09.2020, з 06.10.2020 по 20.12.2020, з 31.12.2020 по 23.03.2021, з 27.03.2021 по 27.08.2021р., позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення. Вказане підтверджується довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення від 27.08.2021 № 1091 (а.с.6).

ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 27.08.2021 № 53 о/с в запас без права носіння військової форми одягу відповідно до ст. 26 ч.5 п. 2 згідно з підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок військову службу».

Виключений зі списку особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 27.08.2021 № 169.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 27.08.2021 № 169 (по стройовій частині) позивачу було компенсовано 3 дні щорічної основної відпустки за 2021 рік.

Позивач вважає, що йому безпідставно не включено до компенсації щорічної основної відпустки дні невідбутої відпустки зазначеної в наказі командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 15.03.2021 № 54 (по стройовій частині) та зазначає, що вказаний наказ прийнято протиправно.

Вирішуючи даний адміністративний спір суд виходить з наступного.

При вирішенні спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.

Згідно з п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до пп.1 п.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Таким чином, на позивача поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 1,2 ст. 10-1 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються. Щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. В особливих випадках з дозволу прямого начальника, уповноваженого Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, керівниками правоохоронних органів та керівниками розвідувальних органів України, щорічна основна відпустка за минулий рік надається в першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано.

Щорічна основна відпустка надається згідно з графіком відпусток на наступний рік, що до 1 грудня затверджується командиром (начальником), який має право надавати відпустки військовослужбовцям, і доводиться під підпис до відома кожного військовослужбовця. Такий вид відпустки надається військовослужбовцю з урахуванням необхідності підтримання постійної бойової готовності та проведення заходів з підготовки військових частин, часу використання відпусток у попередньому році, побажань і сімейних обставин військовослужбовця, висновку (постанови) військово-лікарської комісії (пункт 186 Положення). Щорічна основна відпустка за бажанням військовослужбовця у разі несвоєчасної виплати грошового забезпечення переноситься до виплати такого забезпечення (пункт 8.10. розділу VIII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170 (далі - Інструкція).

Відповідно до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України відпустка військовослужбовця оформляється наступним чином.

Не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку відпустки, визначеного графіком відпусток, військовослужбовець подає командиру підрозділу рапорт про надання відпустки, в якому зазначається:

вид відпустки;

тривалість відпустки в календарних днях;

потреба виплати грошової допомоги на оздоровлення;

адреса, за якою буде проводитися відпустка, та контактний номер телефону для оповіщення;

вид транспорту, обраний для слідування у відпустку, тривалість часу для проїзду до місця проведення відпустки в межах України та у зворотному напрямку, який потрібен з огляду на віддаленість місця проведення відпустки;

пропозиція щодо тимчасового покладання на час відпустки виконання обов`язків військовослужбовця на іншу посадову особу (за потреби) (пункт 8.12. розділу VIII Інструкції).

Рапорт військовослужбовця, підписаний командиром підрозділу, за підпорядкованістю подається для прийняття рішення командиру військової частини через штаб військової частини.

Накази командирів (начальників) військових частин про надання щорічних основних відпусток видаються не пізніше ніж за два тижні до встановленого графіком відпусток строку на підставі рапорту військовослужбовця, розглянутого його прямим начальником (абзац другий пункту 188 Положення).

Військовослужбовцю, який вибуває у відпустку, видається відпускний квиток встановленого зразка.

Після прибуття до місця проведення відпустки військовослужбовці зобов`язані стати на облік, а в разі вибуття - знятися з обліку в порядку, визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України.

Військовослужбовець, який не вибув до зазначеного в рапорті місця проведення відпустки або не в змозі надати підтвердження постановки на облік, прибуває до військової частини наступного дня після закінчення строку відпустки, визначеного пунктами 1, 12, 18 статті 101 Закону.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу відповідачем не надано до суду доказів подання позивачем рапорту про надання відпустки та ознайомлення його з Наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 15.03.2021 № 54 (по стройовій частині), яким позивачу, надано першу частини щорічної основної відпустки за 2021 рік тривалістю 24 дні, з 29 березня 2021 року по 21 квітня 2021 року.

Крім того, судом встановлено, що в період з 31.12.2020 по 23.03.2021, з 27.03.2021 по 27.08.2021р., позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення. Вказане підтверджується довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення від 27.08.2021 № 1091.

Таким чином, наказ командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 15.03.2021 №54 (по стройовій частині), у частині надання ОСОБА_1 першої частини щорічної основної відпустки за 2021 рік тривалістю 24 дні, з 29 березня 2021 року по 21 квітня 2021 року прийнято з порушенням норм чинного законодавства, а тому він що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 9 статті 26 вказаного Закону зазначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (надалі - Положення). Відповідно до пункту 3 вказаного Указу поширено дію Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого цим Указом, та статті 2 цього Указу на військовослужбовців Національної гвардії України та Державної спеціальної служби транспорту.

Відповідно до п. 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Пунктом 242 Положення встановлено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 березня 2018 року № 200, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 квітня 2018 р. за № 405/31857, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам.

Відповідно до пункту 4 вказаної Інструкції особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, у разі невикористання ними щорічної основної відпустки за поточний рік до одержання військовою частиною наказу (повідомлення) про звільнення з військової служби оплачується тривалість щорічної основної відпустки, що надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право за кожен повний місяць служби в році звільнення.

Пунктом 5 Інструкції передбачено, що у рік звільнення військовослужбовців зі служби, зазначених у пунктах 3, 4 цього розділу, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Виплата грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.

Отже, у випадку звільнення осіб сержантського складу (до яких належить позивач) з військової служби у Національній гвардії України, їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином суд дійшов наступних висновків.

У період проходження служби з 31.12.2020 по 23.03.2021, з 27.03.2021 по 27.08.2021р. позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення.

У вказаний період наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 15.03.2021 №54 (по стройовій частині), який визнається судом протиправним, ОСОБА_1 надано першу частину щорічної основної відпустки за 2021 рік тривалістю 24 дні, з 29 березня 2021 року по 21 квітня 2021 року.

З огляду на викладене, оскільки позивач у період з 29 березня 2021 року по 21 квітня 2021 року у відпустці не перебував, позивачу має бути компенсовано 24 дні щорічної основної відпустки за 2021 рік, однак компенсовано лише 3 дні, що передбачено наказом від 27.08.2021 року № 169 (по стройовій частині).

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 21 день щорічної основної відпустки за 2021 рік та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 21 (двадцять один) день щорічної основної відпустки за 2021 рік.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищенаведене, суд вважає що адміністративний позов позивача підлягає повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) задовольнити повністю.

Скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 15.03.2021 №54 (по стройовій частині), у частині надання ОСОБА_1 першої частини щорічної основної відпустки за 2021 рік тривалістю 24 дні, з 29 березня 2021 року по 21 квітня 2021 року.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 21 (двадцять один) день щорічної основної відпустки за 2021 рік.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 21 (двадцять один) день щорічної основної відпустки за 2021 рік

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів