Справа № 420/18970/22
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/18970/22
Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі - Вовненко А.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними дії Одеської обласної прокуратури щодо відмови розглянути звернення ОСОБА_1 від 17.12.2022 року та передачі його до Подільської окружної прокуратури Одеської області;

- зобов`язати уповноважену особу Одеської обласної прокуратури розглянути звернення ОСОБА_1 від 17.12.2022 року відповідно до вимог Закону України від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР «Про звернення громадян»;

- стягнути на користь позивача - ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Одеської обласної прокуратури судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 2000 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі. Роз`яснено позивачу, що вказані в позові вимоги підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить повністю скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Доводами апеляційної скарги зазначено, що як слідує зі змісту звернення позивача від 17.12.2022 року, останній звернувся до Одеської обласної прокуратури в порядку Закону України «Про звернення громадян» з проханням проведення службового розслідування відносно виконуючого обов`язки керівника Подільської окружної прокуратури Цівільова В`ячеслава Валерійовича, який, на думку апелянта, порушив свої службові обов`язки при розгляді скарги ОСОБА_1 від 17.08.2022 року в порядку Закону України Про звернення громадян. Апелянт вказує, що спірні правовідносини зводяться до питання допущення/недопущення бездіяльності відповідача, яка полягає у належному розгляді звернення від 17.12.2022 року, згідно статей 15, 18 і 19 Закону України «Про звернення громадян», а відтак позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Апелянт зазначає, що подібна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 та у постанові Верховного суду від 24.11.2021 року у справі №240/8264/21. Крім того, апелянт вказує, що оскільки законодавством не визначено іншого порядку судового захисту прав та законних інтересів особи у цих публічних правовідносинах, то за загальним принципом, визначеним у статтях 4 та 17 КАС, такі справи належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (постанова ВП ВС від 5 грудня 2018 року у справі № 815/3591/17).

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що Одеська обласна прокуратура з апеляційною скаргою не погоджується, вважає що підстав для її задоволення не має, оскільки суд першої інстанції повно встановивши обставини справи й застосувавши відповідні норми матеріального права та процесуального права дав їм належну правову оцінку, внаслідок чого обґрунтовано відмовив у відкриті провадження у цій адміністративній справі. Суд першої інстанції дійшов висновку, що виниклий між сторонами спір у справі підлягає розгляду в порядку, передбаченому КПК України, оскільки захист прав заявника, з урахуванням обов`язковості дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України вимагав би від адміністративного суду, до якого надійшов такий позов, перевіряти та надавати оцінку обставинам, не властивим суду адміністративної юрисдикції, дотримання відповідачем приписів, встановлених КПК України. Представник відповідача вказує, що такого висновку суд дійшов внаслідок вірного застосування норм процесуального права, що не спростовано апелянтом, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

22 лютого 2023 року з 09:07 год до 11:19 був сигнал повітряного тривоги, після закінчення повітряної тривоги сторони в судове засідання не з`явились, заяв про відкладення розгляду справи не надавали.

Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що звернення позивача від 17.12.2022 року містить повідомлення про порушення, на думку заявника, стану та умов зберігання речових доказів, схоронності вилученого та арештованого майна і документів, в тому числі вилученого у нього при обшуку майна по кримінальному провадженні №0000124 від 26.04.2022 року, та не здійснення контролю за ним керівника Подільської окружної прокуратури, а також містить вимоги про вжиття заходів реагування, а саме ініціювання проведення службової перевірки за вказаними фактами порушень, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів та має вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України,).

Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у передбачені цією нормою способи.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю порушено його права, свободи чи інтереси.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно із частиною першою статті 1 Кримінального процесуального кодексу України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 10 частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Системний аналіз положень Кримінального процесуального кодексу України дозволяє дійти висновку, що процесуальні дії це дії, спрямовані на виконання завдань кримінального провадження на різних стадіях кримінального процесу, проведення яких забезпечується силами, засобами кримінального провадження на підставах і в порядку, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з позовної заяви предметом спору у цій справі є дії Одеської обласної прокуратури щодо відмови розглянути звернення ОСОБА_1 від 17.12.2022 року та передачі його до Подільської окружної прокуратури Одеської області та зобов`язання уповноваженої особи Одеської обласної прокуратури розглянути звернення ОСОБА_1 від 17.12.2022 року відповідно до вимог Закону України від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР «Про звернення громадян».

З доданих до позовної заяви копій документів вбачається, що 17.12.2022 року ОСОБА_1 направив до Одеської обласної прокуратури звернення, в якому зазначив, що в провадженні СД Подільського РУП ГУНП в Одеської області знаходиться кримінальне провадження №0000124 від 26.04.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Процесуальне керівництво здійснює Подільська окружна прокуратура. 14.07.2022 року слідчий суддя Котовського міськрайсуду Одеської області Івінський О.О. ухвалив клопотання старшого дізнавача СД Подільського РУП ГУНП в Одеської області Жарука Олександра Михайловича, узгоджене прокурором Подільської окружної прокуратури Шепітко Н.С. про проведення обшуку по кримінальному провадженні №0000124 задовольнив та надав дозвіл на проведення обшуку в квартирі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . 15.07.2022 року в указаній квартирі проведено обшук, в результаті якого протиправно вилучено системний блок «Grand» 901 В BLACK з маркуванням , ноутбук чорного кольору марки «Fugitsu» PCP5 18111-01 CN 51811-01R1500613, друкувальний пристрій «Samsung» SCX 4200 та інше майно. Після вилучення при обшуку майно, яке було неналежно упаковано, тривалий час (на протязі тижня) зберігається в робочому кабінеті ОСОБА_2 . Тим самим було порушено встановлений «Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104. (Далі Порядок). 17.08.2022 року, керуючись ст. 4, 5 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР, із змінами і доповненнями, в рамках п. 9.12 Наказу № 309, він подав до Подільської окружної прокуратури скаргу та просив провести перевірку стану та умов зберігання речових доказів, схоронності вилученого та арештованого майна і документів, в тому числі вилученого у нього при обшуку майна по кримінальному провадженні №0000124 від 26.04.2022 року. Листом від 31.08.2022 року виконуючий обов`язки керівника Подільської окружної прокуратури Цівільов В`ячеслав повідомив, що його скарга направлена до Подільського РУП ГУНП в Одеської області для вирішення питання щодо проведення перевірки. В результаті протиправних дій виконуючий обов`язки керівника Подільської окружної прокуратури Цівільов В`ячеслав Валерійович порушив свої службові та посадові обов`язки. Таким чином, керуючись ст. 4, 5, 18, 20 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР, із змінами і доповненнями, Статті 12, 25 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, Наказом Генерального прокурора України «Про організацію роботи органів прокуратури з особистого прийому, розгляду звернень і запитів та забезпечення доступу до публічної інформації» від 06.08.2020 № 363, п. 11.2 та 11.4 Наказу Генерального прокурора України «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» від 30.09.2021 р. №309 9.12, просив провести службове розслідування відносно виконуючого обов`язки керівника Подільської окружної прокуратури Цівільова В`ячеслава Валерійовича, який порушив свої службові обов`язки при розгляді скарги ОСОБА_1 від 17.08.2022 року в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звернення від 17.12.2022 року ОСОБА_1 хоч і містить посилання на Закон України «Про звернення громадян», проте вмотивоване незгодою з рішеннями, діями та бездіяльністю, вчинених в межах кримінального провадження № 0000124 від 26.04.2022 р.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про прокуратуру» під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті. Прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. Генеральний прокурор має право давати вказівки будь-якому прокурору. Прокурором вищого рівня є: 1) для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів окружної прокуратури - керівник окружної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків; 2) для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів обласної прокуратури - керівник обласної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків; 3) для керівника окружної прокуратури, його першого заступника та заступників - керівник відповідної обласної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків; 4) для керівника обласної прокуратури, його першого заступника та заступників, керівника та заступника керівника підрозділу, прокурора Офісу Генерального прокурора - Генеральний прокурор чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків; 5) для першого заступника та заступника Генерального прокурора - Генеральний прокурор. У разі утворення спеціалізованих прокуратур (крім Спеціалізованої антикорупційної прокуратури) прокурори вищого рівня в межах таких прокуратур визначаються Генеральним прокурором.

Відповідно до ст. 45 ЗУ «Про прокуратуру» рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.

За таких підстав, вірним є висновок суду першої інстанції, що спір, який виник між сторонами у справі, підлягає розгляду в порядку, передбаченому КПК України, оскільки захист прав заявника, з урахуванням обов`язковості дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України вимагав би від адміністративного суду, до якого надійшов такий позов, перевіряти та надавати оцінку обставинам, не властивим суду адміністративної юрисдикції, дотримання відповідачем приписів, встановлених КПК України.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження».

При цьому, звернення позивача від 17.12.2022 року містить повідомлення про порушення, на думку заявника, стану та умов зберігання речових доказів, схоронності вилученого та арештованого майна і документів, в тому числі вилученого у нього при обшуку майна по кримінальному провадженні №0000124 від 26.04.2022 року, та не здійснення контролю за ним керівника Подільської окружної прокуратури, а також містить вимоги про вжиття заходів реагування, а саме ініціювання проведення службової перевірки за вказаними фактами порушень.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено у параграфі 1 глави 26 КПК України.

Конституційний Суд України в Рішенні від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 зазначив, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери.

У Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України вказав, що, здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання діють до порушення кримінальної справи, однак вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі. Отже, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб`єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ. Зазначене обумовлює висновок, що компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб`єктом владних повноважень стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ. Крім того, імперативний припис пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

При цьому Конституційний Суд України у цій справі вирішив, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб`єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1666а15, від 05 червня 2018 року у справі № 826/13340/15.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказаний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів та має вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Посилання апелянта на постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 та у постанові Верховного суду від 24.11.2021 року у справі №240/8264/21 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки обставини у цих справах не є тотожними обставинами у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик