Справа № 300/4154/22
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 300/4154/22 пров. № А/857/256/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

судді-доповідача: Судова-Хомюк Н.М.,

суддів: Онишкевича Т.В.,

Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі № 300/4154/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у здійсненні перерахунку з 01.04.2019 пенсії, відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 9/1/1669 від 20.09.2022 про розмір грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до складеної ІНФОРМАЦІЯ_2 довідки за № 9/1/1669 від 20.09.2022 про розмір грошового забезпечення, з врахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років (50%), таємність (15%), НОПС (65%) та премії (35%), з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 було задоволено повністю.

02.12.2022 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_2 представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 300/4154/22 позивачу відмовлено. При цьому суд виходив з того, що судовим рішенням вирішено питання розподілу судових витрат, зокрема, висновками суду зазначено, що стаття 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначає зміст та витрати сторін на професійну правничу допомогу, згідно норм якої до таких витрат належать витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, виключно, адвоката та не охоплюють витрат на допомогу представника, допущеного до участі у справі в порядку та випадках, передбачених частиною 2 статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому правові підстави для прийняття додаткового рішення у цій справі відсутні.

Не погодившись із ухвалою суду представник позивача подав апеляційну скаргу. У апеляційній скарзі представник позивача - ОСОБА_2 просив ухвалу суду від 12 грудня 2022 року про відмову в ухваленні додаткового рішення скасувати та ухвалити додаткове рішення, яким здійснити розподіл судових витрат, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції при розгляді позову не було вирішено питання про розподіл судових витрат, хоча однією із вимог у позовній заяві було зазначено щоб судові витрати покласти на відповідача. Апелянт вказує, що оскільки у резолютивній частині рішення відсутні записи про розподіл судових витрат, то слід вважати, що судом першої інстанції не прийнято рішення щодо розподілу судових витрат. Також звертає увагу на те, що представництво у суді належить до правової допомоги.

Відповідно до частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено ухвалення додаткового судового рішення.

Частиною 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачені випадки коли суд може ухвалити додаткове судове рішення та вони є вичерпними.

Частиною 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому порядку, що й судове рішення.

На підставі статті 312 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У пункті 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Отже, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

Таким чином, додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Положеннями ст.134 КАС України регулюється порядок здійснення витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду справи, та зазначається, що витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналізуючи норми статті 134 КАС України, колегія суддів приходить до однозначного висновку, що до судових витрат, які підлягають розподілу належать витрати на професійну правничу допомогу адвоката та лише із дотриманням норм КАС України.

Згідно ч.ч. 7, 9 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.12.2020 року справа №640/18402/19 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, позивач зазначає, що судом не вирішенні позовні вимоги у частині здійснення розподілу судових витрат, проте, як видно зі змісту рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року, в мотивувальній частині рішення було зазначено:

«…Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 даного Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, понесення яких представник позивача доводить відомостями про оплату позивачем юридичних послуг фізичної особи представника. Стаття 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначає зміст та витрати сторін на професійну правничу допомогу, згідно норм якої до таких витрат належать витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, виключно, адвоката та не охоплюють витрат на допомогу представника, допущеного до участі у справі в порядку та випадках, передбачених частиною 2 статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України. У зв`язку з цим витрати позивача на оплату юридичних послуг представника в цій справі не належать до витрат сторони, пов`язаних з розглядом справи, що визначені статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Документального підтвердження понесення будь-яких інших судових витрат стороною не надано, як наслідок, у справі відсутні судові витрати, що підлягають розподілу.».

Таким чином, оскільки на час ухвалення рішення у справі по суті позовних вимог суд першої інстанції вирішив питання про судові витрати, враховуючи підтвердження відсутності (судовий збір) понесення таких витрат, а докази на підтвердження інших понесених позивачем витрат були визнані такими, що не підлягають відшкодуванню відповідно до норм КАС України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для ухвалення додатково рішення у справі, як засобу усунення неповноти судового рішення.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року у справі №300/4154/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 23 люьлшл 2023 року