Справа № 440/1222/23
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/1222/23
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Полтавської міської ради до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2023 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов позов Полтавської міської ради (надалі по тексту - позивач, рада) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (надалі по тексту - відповідач), відповідно до якої просить скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Ніколенка Станіслава Васильовича у ВП №70807116 від 23.01.2023 про стягнення з Полтавської міської ради виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача наголошував, що постанову у ВП №70807116 від 23.01.2023 про стягнення з Полтавської міської ради виконавчого збору прийнято протиправно, оскільки рішення суду від 06.04.2022 у справі №440/1709/22 не набрало законної сили, оскільки оскаржено у касаційному порядку. Крім того, звертає увагу, що 07 квітня 2022 року набрав чинності Закон України № 2145-ІХ від 24 березня 2022 року, яким розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, за яким на час воєнного стану в Україні безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Відтак раді, як органу місцевого самоврядування під час дії воєнного стану прямо заборонено приймати відповідне рішення. Зазначає, що рада на даний час об`єктивно не може виконати рішення суду у даному виконавчому провадженні через незалежні від неї обставини. На думку позивача, протиправним є стягнення виконавчого збору без надання можливості боржнику виконати у добровільному порядку рішення суду після закінчення воєнного стану.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваної постанови /а.с. 35-36/. Вказує, що державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, як це передбачено частиною четвертою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження». Додатково зауважив, що станом на 23 лютого 2023 року позивачем не надано до відділу жодних відомостей стосовно виконання чи невиконання рішення суду і лише з позову державному виконавцю стало відомо, що рішення суду боржником не виконано.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини четвертої якої адміністративна справа вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

При цьому, як передбачено частиною першою статті 269 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених, зокрема, статтею 287 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною четвертою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

З метою примусового виконання виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 440/1709/22 в частині зобов`язання Полтавської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 березня 2021 року (вх.№М04.1.1-11/3087 від 29 березня 2021 року) щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Полтавської ОТГ з урахуванням висновків суду прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 23 січня 2023 року у виконавчому провадженні № 70807116 /а.с. 38-39/.

Також, 23 січня 2023 року винесено постанову у ВП №70807116 про стягнення з Полтавської міської ради виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн /а.с. 42/.

Вважаючи свої права порушеними такою постановою про стягнення з Полтавської міської ради виконавчого збору, позивач оскаржив її до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами частин другої, четвертої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті першої Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі по тексту Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення ) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті далі - Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За приписами частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт перший частини другої статті 18 Закону №1404-VIII).

Пунктом першим частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Так постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ніколенка Станіслава Васильовича від 23.01.2023 відкрито виконавче провадження №70807116 /а.с. 40/.

Така постанова позивачем не оскаржується підстави та порядок її прийняття ним під сумнів не ставляться.

Згідно частини шостої статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 27 даного Закону за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Як встановлено частиною четвертою статті 27 Закону №1404-VIII постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Частиною п`ятою статті 27 вказаного Закону передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Тобто, виконавчий збір підлягає стягненню в порядку та розмірі, визначеному цим Законом № 1404-VІІІ, який в даному випадку, обумовлює можливість винесення постанови про стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження, після закінчення виконавчого провадження в порядку статті 39 Закону чи повернення виконавчого документа згідно статті 37 Закону.

Детальний порядок стягнення виконавчого збору виконавцем визначено Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі Інструкція № 512/5).

Пунктом 8 Розділу ІІІ Інструкції № 512/5 визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Здійснюючи правовий аналіз норм наведеного вище Закону №1404-VІІІ, суд зазначає, що ним визначений можливий порядок вирішення питання стягнення виконавчого збору державним виконавцем, що залежить від тих чи інших умов. Таке питання вирішується відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ на стадії прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження з одночасним зазначенням про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. У іншому випадку, якщо виконавчий збір не стягнуто, таке питання вирішується в порядку, встановленому частиною третьою статті 40 Закону №1404-VІІІ, яка визначає наслідки закінчення виконавчого провадження.

Положення статті 27 Закону №1404-VIII дають підстави для висновку, що виконавчий збір стягується у всіх випадках, крім тих, які визначені у частинах п`ятій та дев`ятій названої статті, вже при відкритті виконавчого провадження та при цьому сам факт відкриття виконавчого провадження є тією подією, з якої розпочинається примусове виконання виконавчого документа.

Відтак, одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору та винести постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

А тому на виконання вказаних норм, старшим державним виконавцем, разом з постановою про відкриття виконавчого провадження, винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Суд не погоджується з доводами представника позивача, що державний виконавець не мав права виносити постанову, оскільки рішення суду у справі №440/1709/22 не набрало законної сили.

Так, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 по справі № 440/1709/22, серед іншого, зобов`язано Полтавську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 березня 2021 року (вх.№М04.1.1-11/3087 від 29 березня 2021 року) щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Полтавської ОТГ з урахуванням висновків суду.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року у справі №440/1709/22 /https://reestr.court.gov.ua/Review/107274613/ рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 по справі № 440/1709/22 залишено без змін /https://reestr.court.gov.ua/Review/103868207/.

Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відтак, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 по справі № 440/1709/22 набрало законної сили 11 листопада 2022 року. Крім того, безпосередньо на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень в полі інформації "Дата набрання законної сили: " щодо рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 по справі № 440/1709/22 безпосередньо зазначено: "11.11.2022".

В силу частини першої ст. 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Крім того, суд наголошує, що за результатами розгляду звернення Полтавської міської ради про зупинення виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року у справі № 440/1709/22 Верховним Судом постановлено ухвалу від 23 грудня 2022 року про відмову у задоволенні такого клопотання / https://reestr.court.gov.ua/Review/108060863/.

Суд наголошує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно.

Розмір виконавчого збору в оскаржуваній постанові визначено відповідно до частини третьої статті 27 Закону № 1404-VIII - чотири мінімальні розміри заробітної плати, оскільки боржником у виконавчому провадженні є юридична особа.

На час винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 26 грудня 2012 року, розмір мінімальної заробітної плати відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» становив 6700 грн. (з 01 жовтня 2022 року), відповідно чотири розміри мінімальної заробітної плати становить 26800 грн. Така ж сума виконавчого збору вказана у оскаржуваній постанові.

Відповідно до частини сьомої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Частинами першою, другою статті 42 Закону №1404-VIII визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підсумовуючи викладене, виконавчий збір не стягуєтьсяу випадку, якщо суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником.

У даному випадку, виконавчий лист у цій справі не підпадає під перелік виконавчих документів, за якими виконавчий збір не стягується відповідно до статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

Суд звертає увагу, що у позовній заяві позивач вказує на те, що рада позбавлена можливості добровільно виконати рішення суду через незалежні від неї обставини, оскільки з набранням чинності 07 квітня 2022 року Закону України № 2145-ІХ від 24 березня 2022 року, розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, за яким під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Всупереч даному аргументу представником позивача наголошено на вчиненні радою дій стосовно внесення в порядок денний сесії міської ради восьмого скликання проект рішення «Про повторний розгляд заяв громадян про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність на території Ковалівського старостинського округу Полтавської міської територіальної громади».

Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону № 1404-VІІІ сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відтак рада, через неможливість фактичного виконання рішення суду у зв`язку з дією на території України воєнного стану та набранням чинності 07 квітня 2022 року Закону України № 2145-ІХ від 24 березня 2022 року, як сторона виконавчого провадження зобов`язана була після відкриття виконавчого провадження повідомити письмово державного виконавця про ці обставини, що, обумовлюють розгляд вказаного повідомлення виконавцем та вирішення питання про наявність підстав для зупинення вчинення виконавчих дій.

Відомостей про таке письмове повідомлення державного виконавця про відповідні обставини, що, обумовлюють зупинення вчинення виконавчих дій суду не надано.

Вчинення будь-яких дій міською радою, як боржником у виконавчому провадженні за таких обставин є порушенням її обов`язку, що передбачений пунктом першим частини п`ятої статті 19 Закону № 1404-VІІІ, відповідно до якого боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Крім того альтернативним варіантом поведінки ради, який визначений законом, у даних правовідносинах є звернення до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду, яким рада не скористалась.

Наслідком задоволення такої заяви є однією з підстав зупинення вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а саме: надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення, як це передбачено пунктом шостим частини першої статті 34 Закону № 1404-VІІІ.

Отож, позивачем належними та допустимими доказами не доведено які неправомірні дії вчинив виконавець при винесенні постанови від 23 січня 2023 року про стягнення виконавчого збору.

Проаналізувавши вищенаведене суд вважає, що оскаржувана постанова винесена із дотриманням вимог статей 18, 26, 27, 42 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, пункту 8 розділу III Інструкції № 512/5 та є правомірною.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, на момент винесення спірної постанови державний виконавець діяв відповідно до норм законодавства, а отже підстав для скасування його рішення немає.

Приймаючи до уваги вищезазначене, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, на думку суду, відсутні фактичні та правові підстави для задоволення позову.

В сукупності наведеного, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Полтавської міської ради (вул. Соборності, буд. 36, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 24388285) до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Героїв-пожежників, буд. 13, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 43316700) про скасування постанови відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Суддя І.Г.Ясиновський