Справа № 380/18795/22
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (79000, м. Львів, вул. Генерала Григоренка, 3, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якій просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо відмови 04.11.2022 у внесенні змін до пункту наказу ГУНП у Львівській області №479 о/с від 29.09.2022 щодо формулювань причин звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зі служби в поліції згідно з п.2 ч.1 ст.77 за станом здоров`я (через хворобу) з 04.11.2022; зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області внести зміни у наказ №479 о/с, від 29.09.2022 щодо формулювань причин звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) на п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію України» (за станом здоров`я (через хворобу) за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) з проведенням відповідних розрахунків при звільненні з поліції через хворобу з 04.11.2022.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що рапорт на звільнення від 16.09.2022 було подано позивачем вимушено у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, пов`язаного з особливістю проходження служби. У позивача не було бажання звільнятися зі служби за власним бажанням, адже ним попередньо було подано рапорт від 16.09.2022 на ім`я керівника ГУНП у Львівській області з проханням звільнити його зі служби в поліції у зв`язку із погіршенням стану здоров`я і відповідно отриманням скерування для проходження військово-лікарської комісії. 17.11.2022 позивач звернувся із заявою та з постановою №25 від 04.11.2022 медичної військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» де є визначено, що його захворювання пов`язані з проходженням служби в поліції, та він непридатний до служби в поліції, та просив відповідача внести зміни до пункту наказу ГУНП у Львівській області №479 о/с, від 29.09.2022 в частині звільнення за п.2ч.1 ст.77 за станом здоров`я (через хворобу). Відповідач надав відмову, в якій зазначив, що немає підстав для зміни пункту наказу про звільнення на п.2 ч.І. ст.77 ЗУ «Про національну поліцію». Стверджує, що відповідачу було відомо, що позивач обмежений стан здоров`я та мав проходити медичну військово-лікарську комісію, вважає що відповідач має змінити формулювання причин звільнення, та провести усі необхідні розрахунки при звільненні з поліції через хворобу. Позивач вказує, що за час служби у поліції набув захворювання внаслідок якого, отримав інвалідність III групи, що тягне за відповідачем ряд обов`язків відносно нього. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №1 від 14.12.2022 серія 12 ААВ №728410 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції. ОСОБА_1 вважає, що вважаю, що внесенням змін до пункту наказу ГУНП у Львівській області №479 о/с, від 29.09.2022 в частині звільнення його за п.2ч.1 ст.77 за станом здоров`я (через хворобу) з 04.11.2022 є обов`язком для відповідача, оскільки захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції, та він був фактично хворим на день звільнення, однак медичного направлення до звільнення зі служби йому не надали. Просив позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з моменту подання позивачем рапорту про звільнення від 16.09.2022 та до моменту винесення наказу про звільнення від 29.09.2022 №479 о/с з 30.09.2022, останній не звертався до відповідача із будь якими рапортами (заявами) щодо не розгляду поданого рапорту, чи відкликання такого рапорту про звільнення. На момент винесення наказу від 29 вересня 2022 року № 479 о/с про звільнення позивача з 30 вересня 2022 року, існувала лише одна підстава для звільнення - за власним бажанням на підставі поданого рапорту. У свою чергу, закріплена у Положенні про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС від 03 квітня 2017 року №285 процедура проведення медичного огляду, за результатами, якого видається довідка або свідоцтво про хворобу, виносяться саме на час фактичного огляду особи, що передує звільненню. Вказує, що позивачем визначено позовні вимоги щодо протиправних дій ГУ НП шляхом відмови 04.11.2022 внести зміни до пункту наказу ГУНП у Львівській області №479 о/с від 29.09.2022 щодо формулювань причин звільнення та зобов`язання вчинити такі дії саме 04.11.2022, однак жодного рішення, дій чи бездіяльності 04.11.2022 відповідачем відносно позивача не вчинялось, жодних письмових доказів протилежного позивачем не надано. Вказане, зокрема, підтверджується заявою позивача від 17.11.2022, а також відповіддю ГУНП від 02.12.2022. Станом на 04.11.2022 у ГУНП у Львівській області на розгляді не перебували заяви позивача щодо його підстав його звільнення тощо, зокрема, пов`язані з предметом спору у вказаній справі. ОСОБА_1 постановою М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» від 04.11.2022 року №25 визнано непридатним до служби в поліції. Таким чином, сама по собі постанова №25 від 04.11.2022, видана відносно колишнього співробітника, не може бути підставою для внесення змін до наказу про звільнення позивача. При цьому рішення ВЛК про непридатність особи до служби в поліції, яке є підставою для звільнення через хворобу, повинне передувати звільненню. Після звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу від 29.09.2022 зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України № 580-VIII, між сторонами були припинені трудові та службові відносини, у зв`язку із чим ГУНП у Львівській області втратило повноваження на зміну наказу про звільнення позивача. Тому, враховуючи що позивачем самостійно подано рапорт із зазначенням причин звільнення зі служби за власним бажанням, ГУНП у Львівській області прав позивача не порушено, оскільки Законом України «Про Національну поліцію» чітко передбачений перелік підстав для звільнення з органів поліції. Стверджує, що норми спеціального законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані з проходженням служби в лавах поліції не передбачають можливості внесення змін в формулювання підстав звільнення, а Положенням № 285 передбачений порядок внесення змін до раніше прийнятих постанов ВЛК щодо причинного зв`язку захворювання із проходженням служби, а не до наказів по особовому складу, якими поліцейських звільняють зі служби. Відповідач наголошує, що вказана позиція ГУНП підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.08.2020 у справі №540/324/19. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 5 січня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Всебічно дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебував на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області.

16.09.2022 позивач подав на адресу ГУНП у Львівській області рапорт згідно з яким просить звільнити його з поліції за власним бажанням, з ініціативи працівника, у зв`язку із переїздом на постійне місце проживання у Закарпатську область за наявності інших поважних причин, які перешкоджають для подальшого проходження служби в поліції згідно медичних документів за 2018 рік, у двотижневий строк.

16.09.2022 ОСОБА_1 подав рапорт про скерування його для проходження ВЛК у ДУ ТМО по Львівській області у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, на якому власноручно 30.09.2022 вчинив запис про написання ним заяви щодо отримання направлення для проходження ВЛК після його звільнення зі служби.

Наказом ГУ НП у Львівській області від 29.09.2022 №479 о/с «Про особовий склад» звільнено майора поліції ОСОБА_1 з 30.09.2022 з проведенням усіх необхідних відрахувань, компенсацій та виплат.

Згідно з розпискою на зворотній стороні наказу 30.09.2020 (дата звільнення), ОСОБА_1 власноручно ствердженим підписом та проставленою датою підтверджено про отримання трудової книжки та військового квитка.

Суд встановив, що з моменту подання позивачем рапорту про звільнення від 16.09.2022 та до моменту винесення наказу про звільнення від 29.09.2022 №479 о/с з 30.09.2022, останній не звертався до відповідача із будь якими рапортами (заявами) щодо не розгляду поданого рапорту, чи відкликання такого рапорту про звільнення.

17.11.2022 позивач звернувся із заявою та з постановою №25 від 04.11.2022 медичної військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» де є визначено, що його захворювання пов`язані з проходженням служби в поліції, та він непридатний до служби в поліції, та просив відповідача внести зміни до пункту наказу ГУНП у Львівській області №479 о/с, від 29.09.2022 в частині звільнення за п.2ч.1 ст.77 за станом здоров`я (через хворобу).

Відповідач 2.12.2022 надав позивачу відмову, в якій зазначив, що немає підстав для зміни пункту наказу про звільнення на п.2 ч.І. ст.77 ЗУ «Про національну поліцію».

Вважаючи дії відповідача такими, що порушує його права, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у випадках: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України (ч. 5 ст. 59 Закону №580-VIII).

Відповідно до ст. 59 Закону № 580-VIII з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016року № 1235 затверджений Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі Порядок № 1235).

У Розділі ІІ Порядку № 1235 зазначено, що підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності: призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою; присвоєння та позбавлення спеціальних звань поліції, пониження у спеціальному званні на один ступінь; закріплення спеціальних жетонів з індивідуальним номером; заохочення; зарахування у розпорядження; звільнення з посади; звільнення зі служби в поліції; відрядження поліцейських до державних (міждержавних) органів, установ, організацій та органів місцевого самоврядування із залишенням на службі в поліції; відсторонення від виконання службових обов`язків (посади); надання відпусток відповідно до законодавства; зміни прізвища, імені та по батькові; обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки; установлення посадових окладів; установлення чи скасування додаткових видів грошового забезпечення, премії та інших доплат відповідно до вимог чинного законодавства України; направлення поліцейських для проходження служби у складі національного персоналу в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки, а також їх повернення.

Згідно із п. 10 Розділу ІІІ Порядку № 1235 у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. Крім того, зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року.

Із системного аналізу вищенаведених норм слідує, що Законом № 580-VIII та Порядком № 1235 не передбачено а ні підстав, а ні повноважень начальників, яким надано право прийняття на службу до Національної поліції (призначення на посаду, присвоєння спеціального звання, звільнення) на внесення змін до наказів про звільнення зі служби в поліції з метою зазначення інших підстав звільнення, у тому числі і через наявність на момент звільнення захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, встановленого військово-лікарською комісією після звільнення.

Організацію діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи визначено Положенням про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017року № 285 (далі Положення № 285).

Відповідно до абз. 9 п. 5 Розділу І Положення № 285 постанови щодо ступеня придатності до служби колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців, осіб рядового й начальницького складу, причинного зв`язку їх захворювань, травм (поранень) приймаються ВЛК відповідно до цього Положення, законодавства чинного на момент звільнення зазначених осіб зі служби.

Згідно із п.п. 1-3 Розділу ІІ Положення № 285 лікарська та військово-лікарська експертиза проводиться штатними та позаштатними ВЛК. Штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС, медична (військово-лікарська) комісія державної установи "Територіальне медичне об`єднання" МВС в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО). ВЛК ДУ ТМО функціонують на базі відповідних закладів охорони здоров`я МВС та в адміністративному порядку підпорядковуються відповідній ДУ ТМО.

До функцій штатних ВЛК належить, зокрема: 1) організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, контроль за її проведенням в підпорядкованих ВЛК, надання їм у разі необхідності методичної і практичної допомоги; 2) розгляд звернень, заяв і скарг кандидатів до служби у поліції, поліцейських, колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх військовослужбовців з питань лікарської і військово-лікарської експертизи; 3) перегляд власних постанов і постанов підпорядкованих ВЛК у порядку контролю, а також у разі оскарження їх керівництвом МВС, Національної поліції України, командуванням НГУ чи особами, що пройшли медичний огляд, та в інших необхідних випадках; 4) затвердження (незатвердження) чи скасування постанов підпорядкованих ВЛК (п. 16 Розділу ІІ Положення № 285).

Направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи здійснюють відповідні підрозділи кадрового забезпечення Національної поліції України, командири частин НГУ (п. 1 Розділу ІІІ Положення № 285).

У направленні зазначаються мета і питання, які підлягають вирішенню ВЛК, у тому числі надається інформація щодо осіб, що звільняються зі служби, зазначаються вислуга років і мотиви звільнення, термін проходження служби в поліції; щодо колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх поліцейських зазначається, коли і з якої причини зазначені особи були звільнені зі служби, та надаються відомості про проходження ними ВЛК у минулому (п. 2 Розділу ІІІ Положення № 285).

Відповідно до п. 13 Розділу VI Положення № 285 колишні поліцейські або колишні особи рядового й начальницького складу можуть ініціювати питання щодо визначення придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань, травм (поранень). У такому випадку вони звертаються до підрозділу кадрового забезпечення за місцем колишньої служби для отримання направлення на проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи до ВЛК за місцем проживання. Перегляд раніше прийнятої постанови ВЛК проводиться за заявою колишнього поліцейського, колишньої особи рядового чи начальницького складу.

Особи, зазначені в пункті 13 цього розділу, надають до ВЛК медичну документацію, складену в період проходження служби, у випадку отримання травми (поранення) під час служби - надають відповідний Акт про нещасний випадок та документацію, складену за результатами надання первинної медичної допомоги з цього приводу (п. 14 Розділу VI Положення № 285).

За результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) (п. 1 Розділу VIІ Положення № 285).

Визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузії, травми, каліцтва) у колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, колишніх військовослужбовців покладено на штатні ВЛК. Такі постанови приймаються, якщо при медичному огляді в період проходження служби зазначеним особам був установлений відповідний діагноз. Звільнені зі служби поліцейські, яким постановою ВЛК встановлено причинний зв`язок захворювань відповідно до Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02. 2001 року № 85, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2001 року за № 165/5356, мають право на внесення змін до зазначених постанов згідно з цим Положенням (п. 18 Розділу VIІ Положення № 285).

Пунктом 11 Розділу ІХ Положення № 285 встановлено, що свідоцтво про хворобу складається у випадках визнання поліцейських, військовослужбовців, здобувачів вищої освіти навчальних закладів МВС, непридатними до служби. В усіх інших випадках постанова ВЛК оформлюється довідкою або постановою.

Свідоцтва про хворобу з постановою ВЛК щодо поліцейських та військовослужбовців, які визнані непридатними до подальшої служби, реалізуються невідкладно (п. 15 Розділу ІХ Положення № 285).

Таким чином, із наведених вище приписів Положення № 285 слідує, що проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, тобто обстеження стану здоров`я поліцейських, здійснюється як за ініціативою самого поліцейського, так і за направленням підрозділу кадрового забезпечення з метою визначення придатності до служби за станом здоров`я як на час проходження служби, так і на час звільнення. У свою чергу колишній поліцейський може ініціювати питання щодо проведення військово-лікарської експертизи для визначення придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань, травм.

Однак суд звертає увагу на те, що колишні поліцейські у разі ініціювання питання щодо визначення придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань надають ВЛК медичну документацію, складену в період проходження служби. За результатами огляду ВЛК приймає постанову про визначення причинного зв`язку захворювань. Така постанова приймається, якщо при медичному огляді в період проходження служби зазначеним особам був установлений відповідний діагноз.

Як вже встановлено судом, 16.09.2022 року позивач подав на ім`я начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області рапорт про звільнення зі служби за власним бажанням.

Тобто, на момент винесення наказу від 29.09.2022 року №479 о/с існувала лише одна підстава для звільнення позивача за власним бажанням на підставі поданого позивачем рапорту від 16.09.2022, а отже відповідачем прав позивача не порушено, оскільки Законом України «Про Національну поліцію» чітко передбачений перелік підстав для звільнення з органів поліції.

Звільнення поліцейського зі служби за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України №580-VIII можливе лише за наявності рішення медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

ОСОБА_1 постановою М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» від 04.11.2022 року №25 встановлено, що його захворювання пов`язані з проходженням служби в поліції та позивача визнано непридатним до служби в поліції.

При цьому рішення ВЛК про непридатність особи до служби в поліції, яке є підставою для звільнення через хворобу, повинне передувати звільненню.

Після звільнення позивача на підставі наказу від 29.09.2022 року зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України № 580-УІІІ, між сторонами були припинені трудові та службові відносини, у зв`язку із чим відповідач втратив повноваження на зміну наказу про звільнення позивача.

Крім того, встановлення захворювання, пов`язаного із проходженням служби, відбулось після звільнення позивача за власним бажанням.

Суд наголошує, що з моменту подання позивачем рапорту про звільнення від 16.09.2022 та до моменту винесення наказу про звільнення від 29.09.2022 №479 о/с з 30.09.2022, останній не звертався до відповідача із будь якими рапортами (заявами) щодо не розгляду поданого рапорту, чи відкликання такого рапорту про звільнення.

З огляду на зазначене, суд вважає, що норми спеціального законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані з проходженням служби в лавах поліції не передбачають можливості внесення змін в формулювання підстав звільнення, а Положенням № 285 передбачений порядок внесення змін до раніше прийнятих постанов ВЛК щодо причинного зв`язку захворювання із проходженням служби, а не до наказів по особовому складу, якими поліцейських звільняють зі служби.

Суд не погоджується з доводами позивача про існування підстав для внесення змін до наказу про звільнення від 29.09.2022 року №479 о/с з посиланням на Положенням № 285, оскільки встановлення захворювання, пов`язаного із проходженням служби, відбулось після звільнення позивача за власним бажанням.

Вказаного висновку також дійшов Верховний Суд України у постанові від 31.08.2020 року по справі №540/324/19, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України повинна бути врахована при ухваленні рішення в даній адміністративній справі

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М. Брильовський