Справа № 120/10542/22
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 лютого 2023 р. Справа № 120/10542/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач з посиланням на ч. 3 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ), наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2020 № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських" зазначає, що при призначенні пенсії йому не були враховані виплати, пов`язані з роботою чергового в нічний час. Також відповідач зазначає, що йому пенсія призначена у розмірі 50 відсотків, при нарахуванні пенсії відповідачем безпідставно не взято до уваги факто того, що позивач звільнений у відставку за станом здоров`я, а тому має право на призначення пенсії у розмірі 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Позивач вказує, що на звернення до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про здійснення перерахунку пенсії, виплати суми заборгованості, однак відповідачем відмовлено у задоволенні таких вимог, чим грубо порушені його (позивача) конституційні права на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 20.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

16.12.2022 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідно до ст. 10 Закону № 2262-ХІІ Головне управління здійснює функції з призначення та виплати пенсій, а функції з визначення розміру грошового забезпечення чи окремих його складових для обчислення пенсій виходить за межі їх компетенції. Визначення підстав та порядку встановлення розмірів грошового забезпечення належить до виключної компетенції силових міністерств та відомств. Вказав, що органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати складові грошового забезпечення, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм відповідними органами довідок про розмір грошового забезпечення. Також відповідач заперечив щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

З огляду на вказане, відповідач переконаний, що у ГУ ПФУ у Вінницькій області відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі оновленої довідки.

16.01.2023 позивач подав відповідь на відзив, однак таку суд не бере до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заявами по суті справи у таких справах є лише позов та відзив.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що згідно з наказом начальника Управління МВС України у Вінницькій області №148о/с від 19.10.1999 майора міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ по статті 64 пункту "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 20.10.1999.

Загальна вислуга років на 20.10.1999 для призначення пенсії відповідно до розрахунку вислуги на пенсію, складеного на підставі особової справи ОСОБА_1 , складає 20 років 01 місяць 16 днів.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Пенсія позивачу нарахована виходячи з вислуги 20 років. При цьому, основний розмір пенсії позивача становить 50% та розрахований відповідно до п. "а" ст. 13 Закону №2262-ХІІ а саме: 50% за вислугу 20 років та 3% відповідних сум грошового забезпечення за кожний рік вислуги понад 20 років.

14.11.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області з заявою, в якій просив, зокрема здійснити перерахунок пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення за вислугу років та суми нічних щомісячно у розмірі 160,38 грн.

Також 14.11.2022 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУ НП у Вінницькій області) із заявою, в якій, зокрема просив видати розрахунок виплат нічних черговому чергового наряду територіального органу поліції у званні майор, вислуга 20 років, за 12 місяців.

Листом від 05.12.2022 № С-474/04/12-2022 ГУ НП у Вінницькій області з посиланням на п. 3 р. 1 наказу МВС України від 06.04.20016 № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських" повідомило позивача про неможливість надання інформації про розмір доплати за роботу в нічний час за посадою старшого інспектора - чергового ГУ НП, оскільки доплати, надбавки є індивідуальними для кожного працівника ГУ НП та не передбачають встановлених за посадою конкретних (максимальних, мінімальних та середніх) розмірів.

Крім того, ГУ НП у Вінницькій області вказало, що ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ визначено вичерпний перелік складових грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні пенсії поліцейським, зокрема відповідний оклад за займаною посадою, доплата за спеціальне звання, процентна надбавка за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), які мають постійний характер та премії, у розмірах, встановлених законодавством, окрім доплати за службу в нічний час.

Листом від 07.12.2022 № 9697-9667/С-02/8-0200 ГУ ПФУ у Вінницькій області про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача в розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення. В обґрунтування відсутності таких підстав відповідач зіслався на п. "а" Закону №2262-ХІІ та вказав, що загальна вислуга років позивача складає 20 років та позивач був звільнений у запас, а тому розмір пенсії становить 50% відповідних сум грошового забезпечення. Щодо врахування для обрахунку пенсії виплат за роботу і нічний час, то відповідач з посиланням на ст. 43 Закону №2262-ХІІ, п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" (далі - Постанова № 393) зазначив, що в Головного управління відсутні підстави для включення до додаткових видів грошового забезпечення при розрахунку позивачеві пенсії сум виплат за роботу в нічний час. Додатково ГУ ПФУ у Вінницькій області з посиланням на ст. 10 Закону №2262-ХІІ вказало, що здійснює перерахунок та виплату пенсій військовослужбовцям виключно на підставі документів, що надані уповноваженими структурними підрозділами.

Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відмові відповідача у перерахунку пенсії позивача в розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 23-1 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 за №565-ХІІ (чинного на час призначення позивачу пенсії) пенсійне забезпечення працівників міліції після звільнення їх зі служби в органах внутрішніх справ здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

За приписами п. "а" ст. 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. "б" - "д" ст. 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону.

Пунктом "а" ч. 1 ст. 13 Закону №2262-XII (в редакції на час призначення пенсії позивачеві) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (п. "а" ст. 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст.43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції на час виникнення спірних відносин) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 29.07.1991 №114 (далі - Положення).

Згідно з пунктом 62 Положення №114 (в редакції чинній на момент призначення пенсії) звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

За змістом підпункту "б" пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Натомість відповідно до підпункту "б" пункту 65 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що звільнення зі служби в запас та у відставку є різними формами звільнення та пов`язані з настанням різних обставин.

Звільнення у запас через хворобу здійснюється у випадку недосягнення особою віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII для перебування у запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я непридатні до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатні 2-го ступеня). Натомість звільнення у відставку через хворобу здійснюється щодо осіб, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас через хворобу відповідно до п. 64 "б" Положення № 114.

Враховуючи положення п. "а" ч.1 ст.13 Закону № 2262-XII (чинної на час призначення позивачу пенсії), суд погоджується з пенсійним органом, що позивачу, який звільнений в запас, правильно встановлено пенсію у розмірі 50 % відповідних сум грошового забезпечення, оскільки розмір 55 % грошового забезпечення при обрахуванні пенсії застосовується для осіб, які звільнені у відставку за віком або за станом здоров`я.

Крім того, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" внесено зміни в пункт "а" статті 13 Закону № 2262-XII та розширено коло осіб, яким призначається пенсія на підставі пункту "а" частини першої статті 13 цього Закону за рахунок осіб, звільнених зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Як вже зазначалось, позивач звільнений у запас за пунктом 64 "б" (через хворобу) 20.10.1999, службу в поліції не проходив, а отже, норма статті 13, яка набрала чинності з 07.11.2015, на позивача не розповсюджується.

Такі висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.02.2021 у справі № 1.380.2019.000262 та від 11.03.2021 у справі № 1.380.2019.002722, від 13.04.2022 у справі №0540/6069/18-а.

При цьому, суд зауважує, що підстави звільнення зі служби в поліції не можуть бути тими гарантіями соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей, з метою відновлення яких було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" № 900-VIII від 23.12.2015.

З огляду на встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки позивача звільнено зі служби в запас через хворобу ще 20.10.1999, а не у відставку за віком чи за станом здоров`я на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", то правові підстави для перерахунку пенсії позивача з урахуванням 55% грошового забезпечення внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, відповідач, відмовивши позивачеві у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" у розмірі 55% грошового утримання як звільненому через хворобу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством.

Щодо перерахунку пенсії із включенням до складу грошового забезпечення доплат за роботу у нічний час, то суд зазначає таке.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 43 Закону 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Постанови № 393 передбачено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою (для поліцейських, відряджених до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в Національній поліції, які отримували при цьому грошове забезпечення та звільнені із служби безпосередньо з посад у таких органах, установах та організаціях, - відповідних окладів, установлених за рівнозначними (аналогічними) посадами в Національній поліції), військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Відтак, Закон № 2262-ХІІ та Постанова № 393 передбачають включення до складу грошового забезпечення із якого обчислюється пенсія в тому числі і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Однак для їх врахування при обчисленні пенсії необхідним є дотримання обов`язкових умов, а саме: такі виплати повинні мати систематичний (постійний) характер; їх виплата повинна здійснюватися включно по місяць звільнення, адже розмір додаткових видів грошового забезпечення визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням; сплата при їх нарахуванні єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Підпунктом 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" установлено виплачувати поліцейським доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до п. 11 Розділу ІІ Порядку № 260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цього Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу.

Доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час, підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Отже, така доплата не входить до встановленого ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ переліку складових грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні пенсії, оскільки, її виплата здійснюється не щомісячно, має компенсаційний характер і пов`язана, як правило, з виконанням додаткових обов`язків.

Тобто, ця виплата не є щомісячною і не має систематичного характеру, її розмір не є фіксованим, а тому, вона не є складовою грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 14.05.2019 у справі № 639/2222/17, від 24.12.2020 у справі № 803/867/17, від 19.08.2021 у справі № 809/813/17.

Підсумовуючи суд зазначає, що доплата за роботу в нічний час не входять до встановленого ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ переліку додаткових видів грошового забезпечення які враховуються при обчисленні пенсії.

При цьому суд зазначає, що органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій. До їх функцій належать виключно питання призначення (перерахунку) і виплати пенсій. Розмір складових грошового забезпечення визначається уповноваженим органом, в даному випадку ГУ НП у Вінницькій області.

Наявна у матеріалах справи довідка про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії не містить серед складових грошового забезпечення доплата за роботу в нічний час.

Таким чином, вимоги щодо перерахунку пенсії із включенням до складу грошового забезпечення доплат за роботу у нічний час у сумі 160,38 грн щомісячно є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд при вирішенні даного спору, з огляду на встановлені обставини, дійшов висновку, що дії відповідача вчиненні в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано і правомірно. В той час як порушення прав позивача, про захист яких він просив в судовому порядку, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.

Таким чином, оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15.11.2007, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Підстави для розподілу судових витрат у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович