Справа № 240/32274/22
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Житомир справа № 240/32274/22

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо обмеження виплати його пенсії максимальним розміром в 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність з 01.07.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 01.07.2022 року нараховувати та виплачувати йому пенсію без обмеження максимальним розміром в 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та з врахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову Позивач зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". На думку Позивача таке обмеження з 01.07.2022року розміру пенсії суперечить Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", рішенню Конституційного Суду

На своє звернення від 12.09.2022року Позивач від Відповідача отримав лист від 03.10.2022року про відмову у виплаті пенсії в повному обсязі та без обмежень.

Ухвалою від 08.12.2022 року було відкрито провадження в даній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що оскаржуване обмеження розміру перерахованої пенсії Позивачу зумовлено вимогами Закону України від 08.07.2011 N 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та Закону України від 27 березня 2014 року N 1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні".

Одночасно Відповідач зазначив, що Позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, але жодних обґрунтувань таких доводів у відзиві не наведено.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та умов пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в Збройних силах України, в тому числі щодо порядку перерахунку таких пенсій, регулюються правовими нормами Закону України від 9 квітня 1992 pоку N2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон N 2262-XII), в редакції що були чинні на день виникнення спору.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, Позивач отримує пенсію, призначену відповідно до Закону N 2262-XII в розмірі 80% від грошового забезпечення, та перебуває на обліку у Відповідача.

Сторони визнають, що з 01.07.2022року загальний розмір пенсії Позивача з урахуванням індексації, проведеної у відповідності до вимог постанови КМ України №118 від 16.02.2022року, складає 29413,25грн., а фактичний розмір виплати пенсії був обмежений розміром 20270,00грн., що відповідає десяти прожитковим мінімумам, установлених для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік.

Суть спору між сторонами в даній справі зведена виключно щодо правомірності таких дій Відповідача, зумовлених обмеженням розміру пенсійних виплат.

Як зазначено у відзиві Відповідача та в листі від 03.10.2022року, застосування таких обмежень зумовлено вимогами Закону України від 08.07.2011 N 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон N 3668-VI), в редакції Закону N 911-VIII, та Закону України 27 березня 2014 року N 1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон N 1166-VII).

Такі доводи та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області не в повній мірі ґрунтується на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, приписами статті 2 Закону N 3668-VI, в редакції Закону N 911-VIII, передбачено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), окрім іншого, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічно Законом N 3668-VI були внесені зміни до ст.43 Закону N 2262-XII, які передбачали, що "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність";

Більш того, вказану частину, яка в подальшому стала частиною сьомою, ст.43 Закону N 2262-XII Законом N 911-VIII доповнено другим реченням, а саме "тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Правові норми Закону N 3668-VI набрали чинності з 01.10.2011року, а правові норми Закону N 911-VIII набрали чинності з 01.01.2016року.

Суд враховує доводи Позивача, що вказані правові норми (в цілому) ч.7 ст.43 Закону N 2262-XII, що набули чинності відповідно до Закону N 3668-VI та Закону N 911-VIII, були предметом судового розгляду Конституційним Судом України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (справа № 1-38/2016).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 обидва речення частини сьомої статті 43 Закону N 2262-XII визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, з дня набрання чинності вказаного рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 обмеження пенсій, призначених відповідно до положень Закону N 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, є неконституційними.

Одночасно суд вважає безпідставними доводи Відповідача, які наведені у відзиві, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII (надалі - Закон № 1774-VIII), що набрав чинності з 01.01.2017року, повторно вносилися зміни до ч.7 ст.43 Закону N 2262-XII щодо обмежень максимального розміру пенсій, призначених за цим Законом.

Безспірно, згідно вказаних змін цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" лише замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Зазначене свідчить, що обмеження щодо максимального розміру пенсії, передбаченні вимогами Закону N 3668-VI (в редакції Закону N 911-VIII) та Закону № 1774-VIII, не підлягають застосуванню до спірних відносин щодо обмеження з 01.07.2022року розміру призначеної Позивачу пенсії за Законом N 2262-XII.

Таким чином, позовні вимоги Позивача відповідають вимогам чинного законодавства, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Порушене право Позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2022 року та з врахуванням проведених виплат та без обмежень.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити, визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо обмеження виплати ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром в 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з 01.07.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) нараховувати та виплачувати з 01.07.2022 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію без обмеження максимальним розміром в 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність з врахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк