Справа № 300/587/23
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
"27" лютого 2023 р. Справа № 300/587/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Шумей М.В. розглянувши у письмовому провадженні клопотання про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання до вчинення дій
В С Т А Н О В И В:
Адвокат Подоляк М.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 12.11.2022 та щодо не звільнення ОСОБА_1 за підпунктом "г" пункту 4 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану;
- зобов"язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 за підпунктом "г" пункту 4 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу", як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв"язку з перебуванням на утриманні 3 (трьох) дітей до 18 років.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
20.02.2023 адвокат позивача подала до суду заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.02.2023 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову від 20.02.2023 у справі № 300/587/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання до вчинення дій.
24.02.2023 адвокат Подоляк М.В. в інтересах ОСОБА_1 подала до суду клопотання про забезпечення адміністративного позову, на обґрунтування якого зазначає наступне.
Відповідно до постанови ВЛК ОКНП "ЧОКЛ" від 31 січня 2023 року ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби.
На вказаній підставі позивачу було видано відпускний квиток про надання відпустки з 02.02.2023 року по 02.03.2023 року (копія відпускного квитка №822 від 01 лютого 2023 року додається).
Позивача зобов`язано з`явитись до ВЧ НОМЕР_1 до 08:00 03 березня 2023 року для продовження несення військової служби.
Тобто на даний момент існує розпорядження військової частини щодо необхідності з`явлення позивача після завершення лікарняного. При цьому вказане розпорядження не пов`язане з виконанням бойового завдання з протидії агресії російської федерації, не заявляється вимога щодо його зупинення.
У той же час станом на дату подання заяви про забезпечення позову відповідачем не винесено наказу чи розпорядження щодо виконання службово- бойових завдань з протидії збройній агресії російської федерації у складі військової частини НОМЕР_1 за її межами та направлення його в зону бойових дій.
Відтак, предметом вказаної заяви не є зупинення виконання того чи іншого наказу/розпорядження військової частини.
Водночас відповідно до п. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, а підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Бойове завдання або бойовий наказ - наказ начальника підпорядкованому з`єднанню, частині, підрозділові або окремому бійцеві, в якому стисло і чітко сформульована мета бойових дій та строк, в який вона повинна бути досягнута.
Як було зазначено у позовній заяві, у позивача наявна підстава для звільнення з військової служби, яка передбачена підпунктом "г" пункту 4 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.
Тобто у силу закону позивач звільнений від проходження військової служби, окрім випадків, коли він заявив про бажання продовження несення військової служби.
Проте, після повернення до військової частини НОМЕР_1 03 березня 2023 року позивача існує ризик винесення у майбутньому відповідачем наказів/розпоряджень щодо виконання ОСОБА_1 бойових завдань у зоні проведення бойових дій.
Винесення таких наказів та/або розпоряджень можуть в майбутньому призвести до отримання позивачем травм, несумісних з життям, чи його загибелі, у той час як він в силу закону повинен бути звільнений з військової служби.
На підставі викладеного просить забезпечити позов шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 направляти ОСОБА_1 на виконання бойових завдань поза місцем дислокації військової частини до набрання рішенням в даній справі законної сили.
Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, суд зазначає наступне.
Згідно з приписами статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання про забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Таким чином, законодавець визначив, що перелік підстав для забезпечення позову є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому за відсутності передбачених вказаною статтею обставин прийняття рішення про забезпечення позову є неможливим.
Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" зазначено, що суд, при розгляді заяв про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Відповідно до п. 17 вказаної постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Суд звертає увагу, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову.
Суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 12.11.2022, а не оскарження наказів та розпоряджень щодо виконання ОСОБА_1 бойових завдань у зоні бойових дій.
Представник позивача у заяві про забезпечення позову посилається на те, що після повернення позивача до військової частини НОМЕР_1 - 03 березня 2023 року, існує ризик винесення у майбутньому відповідачем наказів/розпоряджень щодо виконання ОСОБА_1 бойових завдань у зоні проведення бойових дій та винесення таких наказів та/або розпоряджень можуть в майбутньому призвести до отримання позивачем травм, несумісних з життям, чи його загибелі, у той час як він в силу закону повинен бути звільнений з військової служби.
Суд не бере до уваги твердження позивача щодо можливості винесення у майбутньому відповідачем наказів/розпоряджень щодо виконання ОСОБА_1 бойових завдань у зоні проведення бойових дій, оскільки судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях і домислах.
Відтак, твердження заявника, визначені у заяві як обґрунтування необхідності вжиття забезпечувальних заходів, сформульовані як можливість/ймовірність, які ґрунтуються тільки на припущеннях.
Крім того суд звертає увагу, що Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та іншими нормативно-правовими актами України, визначено відповідну процедуру питань пов"язану із проходженням та звільнення військовослужбовців.
Окрім того, на момент розгляду звернення до суду із позовом та подачею клопотання про забезпечення позову позивач перебуває на лікуванні, що унеможливлює саму по собі процедуру по розгляду питання, щодо звільнення зі служби за його відсутності.
Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, при цьому, наведені позивачами обґрунтування не свідчать про існування обставин визначених статтею 150 частиною 2 КАС України, як підстав для забезпечення позову, а саме не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (частина 5 статті 154 КАС України).
В зв`язку із вищенаведеним, суд не вбачає наявності обставин для застосування обраного представником позивача заходу забезпечення позову, а тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 150, 151, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні заяви про забезпечення позову від 24.02.2023 у справі № 300/587/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання до вчинення дій - відмовити.
Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Шумей М.В.