Справа № 160/8942/22
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 160/8942/22

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року (суддя Боженко Н.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України, викладене в п. 47 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 157 від 21.10.2021, яким позивачу відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою 25 відсотків працездатності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, що сталася 31.03.2020; зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу позивачеві в зв`язку з втратою 25 відсотків працездатності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, що сталася 31.03.2020.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 2017 року проходив службу за контрактом у Збройних Силах України.

Під час виконання завдання з доставки боєприпасів для доукомплектування бойового комплекту на опорний пункт розвідувального взводу 31.03.2020 ОСОБА_1 разом з іншим військовослужбовцем потрапили під обстріл, в ході якого позивач отримав травмування, що підтверджено витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2020 № 1198.

Матеріали справи містять Довідку Міністерства оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , № 1679 від 24.04.2020, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31 березня 2020 року одержав вибухову травму за обставин обстрілу, а саме випущеної ракети ПТРК. Поранення отримано військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби при захисті Батьківщини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2020 № 107-рс ОСОБА_1 звільнено зі служби в ЗСУ в запас відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням контракту, а наказом від 26.04.2020 № 333 виключено з 26 квітня 2020 року зі списків особового складу військової частини й усіх видів забезпечення.

ОСОБА_1 отримав довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.07.2020 серії 12ААА № 003073, відповідно до якої йому встановлено 25% втрати професійної працездатності, пов`язані з проходженням військової служби.

Додатково 01.10.2020 ОСОБА_1 був направлений до МСЕК № 6 м. Кривого Рогу на огляд для встановлення інвалідності на підставі витягу з протоколу засідання 18 Регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 307 від 27.08.2020.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з названим Витягом з протоколу № 307 від 27.08.2020 травма старшого солдата запасу ОСОБА_1 , отримана 31.03.2020, пов`язана з захистом Батьківщини.

Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.07.2021 серії 12ААА № 003076 повторно підтверджено, що ступінь втрати працездатності ОСОБА_1 складає 25%, причина травма, пов`язана з захистом Батьківщини.

Позивач звернувся до відповідного органу Міністерства оборони України з заявою про призначення та виплату одноразової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за результатом розгляду якої Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум протокольним рішенням від 21.10.2021 № 157 відмовлено в її призначенні з підстав звернення з заявою понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.

Вказане рішення є предметом оскарження в даній адміністративній справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» гарантована одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 прямо встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти беззаперечного висновку, що військовослужбовець має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі отримання поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності, за умови, що втрату працездатності встановлено не пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби.

Суд першої інстанції при розгляді справи надав критичну оцінку доводам позивача про обставини його звернення у серпні 2020 року з заявою про призначення виплати та отримання ним 01.10.2020 повідомлення про відмову у призначенні виплати, оскільки будь-яких доказів на підтвердження дійсності цих обставин позивач не надав, клопотання про витребування відповідних доказів не заявляв.

Також суд першої інстанції зазначив, що позивач не довів стверджуваних ним обставин про те, що направлення його 01.10.2020 на медичне обстеження мало характер додатково. Жодним з доказів у справі не підтверджується вторинний, повторний або додатковий характер такого обстеження. З матеріалів справи не встановлено підтверджень того, що на підставі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках № 003073 (дата огляду 16.07.2020) позивач звертався за отриманням одноразової грошової допомоги.

Посилання позивача на те, що направленням від 01.10.2020 № 3273 його було направлено для встановлення питання пов`язаності втрати професійної працездатності з проходженням військової служби та із захистом Батьківщини, матеріалами справи не підтверджується, оскільки зі змісту цього направлення вбачається, що воно видається «для встановлення інвалідності». Зі змісту витягу з протоколу засідання 18 Регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол № 307 від 27.08.2020), а також направлення від 01.10.2020 № 3273 навпроти вбачається, що на момент складання цих документів інформація про раніше встановлений ступінь втрати професійної працездатності позивача у відповідних органів була відсутня.

Позивач також не довів, що розглядаючи питання про наявність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги відповідачу була надана довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках № 003073 (дата огляду 16.07.2020).

Отже, доказів протиправності рішення Міністерства оборони України, викладеного в п. 47 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 157 від 21.10.2021, яким позивачу відмовлено в призначення та виплаті одноразової грошової допомоги, з підстав встановлення ступеня втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, матеріали справи не містять.

Натомість суд апеляційної інстанції вважає невірними такі висновки суду першої інстанції.

Так, посилання суду першої інстанції на недоведеність позивачем протиправності оскаржуваного рішення, не відповідає нормам Кодексу адміністративного судочинства України, які покладають такий обов`язок на відповідача суб`єкта владних повноважень (ст. 77 Кодексу).

Також суд не забезпечив офіційне з`ясування обставин справи, як того вимагає стаття 9 КАС України.

Встановивши, що доводи позивача ґрунтуються на певних доказах, які відсутні в матеріалах справи, та які мають суттєве значення для правильності вирішення справи, суд мав самостійно витребувати такі доказі у відповідача, не зважаючи на відсутність відповідного клопотання позивача.

Також суд першої інстанції надав невірну оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, адже послідовний аналіз відповідних документів дає можливість дійти висновку, що вперше позивач отримав підтвердження поранення та його наслідковий зв`язок виконання обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, 06.04.2020 (наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № 1198).

Перша довідка МСЕК про встановлення 25% втрати професійної працездатності, пов`язані з проходженням військової служби, була отримана позивачем 15.07.2020.

Протоколом засідання 18 Регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 307 від 27.08.2020 було змінено причина втрати працездатності пов`язана з захистом Батьківщини.

Саме цим пояснюється додаткове направлення ОСОБА_1 01.10.2020 до МСЕК № 6 м. Кривого Рогу на огляд. При чому не має вирішального значення той факт, що в даному направленні містився запис «для встановлення інвалідності», адже підставою для такого направлення слугував Протокол ВЛК № 307, яким була зміно причину втрати працездатності.

Саме з цього випливає й логічність доводів позивача, що при первинному зверненні у серпні 2020 року про призначення відповідної виплати, йому було відмовлено 01.10.2020 у задоволенні такої заяви з підстав зазначення у Довідці МСЕК від 15.07.220 ступеня втрати працездатності, пов`язаної з захистом Батьківщини.

Більш того, сам відповідач у суді першої інстанції не заперечував щодо таких доводів позивача.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не був поданий до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, не наведено жодного доказу в спростування доводів позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач, усвідомлюючи свій високий обов`язок щодо захисту суверенітету та територіальної цілісності України, у 2017 року, не будучі професійним військовим, вступив до лав Збройних Сил України, отримав поранення, захищаючи Батьківщину, що підтверджується численними документами, які містяться в матеріалах справи, мав легітимні очікування щодо виконання Державою взятих на себе зобов`язань щодо соціального захисту військовослужбовців.

Натомість Держава в особі Міністерства оборони України не виправдала такі очікування позивача, не зважаючи на те, що з моменту отримання поранення та до моменту прийняття оскаржуваного рішення № 157 від 21.10.2021 ОСОБА_1 вчиняв залежні від нього дії для отримання відповідної грошової допомоги.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги той факт, що відповідачем не спростовано доводи позивача щодо первинного звернення з відповідною заявою у серпні 2020 року.

Крім того суд зазначає, що оскаржуване рішення відповідача містить єдину підставу для задоволення заяви позивача звернення понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.

Натомість, як зазначено судом апеляційної інстанції вище, закон гарантує право на отримання одноразової грошової допомоги у разі отримання поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності, за умови, що втрату працездатності встановлено не пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби.

Тобто закон пов`язує таке право не з тримісячним терміном звернення з відповідною заявою після звільнення з військової служби, а з тримісячним терміном встановлення втрати працездатності після звільнення з військової служби.

Відтак, суд апеляційної інстанції доходить висновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року в адміністративній справі № 160/8942/22 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України, викладене в п. 47 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 157 від 21.10.2021, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою 25 відсотків працездатності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, що сталася 31.03.2020.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 в зв`язку з втратою 25 відсотків працездатності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, що сталася 31.03.2020.

Постанова набирає законної сили з 23 лютого 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 23 лютого 2023 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров