Справа № 140/8583/22
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року ЛуцькСправа № 140/8583/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області(далі відповідач1, ГУ ПФУ у Волинській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач2, ГУ ПФУ в Запорізькій області) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача2 від 08.12.2022 №95 про відмову у перерахунку пенсії по втраті годувальника померлого чоловіка, виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження, відповідно до вимог ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання відповідача1 перерахувати та виплачувати пенсію у зв`язку із втратою годувальника, яку одержував чоловік, виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1987 році, відповідно до довідки про заробітну плату в населених пунктах зони відчуження за період з 08.07.1987 року по 25.07.1987 року без номеру та дати видачі, виданої ВАТ «Нововолинське автотранспортне підприємство 10763» згідно із ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружилися 25.07.1981. ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримував пенсію на підставі ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Позивач зазначає, що отримує пенсію по втраті годувальника та пенсія виплачується ГУ ПФУ у Волинській області на підставі Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

02.12.2022 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника після смерті ОСОБА_2 та просила взяти для розрахунку пенсії заробіток (дохід) померлого, одержаний за роботу в зоні відчуження в 1986-1990, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається відповідно до законодавства.

Проте ГУ ПФУ в Запорізькій області рішенням від 08.12.2022 №95 відмовило їй перерахунку пенсії по втраті годувальника. При цьому відповідач2 зазначив, що ним не було враховано довідку про фактичну заробітну плату б/н за роботу в зоні відчуження, яка була видана ВАТ «Нововолинським АТП 10763».

Позивач вважає, що відповідач безпідставно не врахував довідку про заробітну плату померлого годувальника, оскільки пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (заробітну плату, чи пенсію). Відтак отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що була призначена померлому годувальнику.

Щодо посилання відповідача на відсутність первинних документів, які б підтверджували достовірність видачі довідки про фактичну заробітну плату померлого чоловіка ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження за період з 8 липня 1987 року по 25 липня 1987 року, позивач зазначає, що факт нарахування та виплати померлому ОСОБА_2 пенсії із заробітку, отриманого ним за роботи під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, підтверджує правомірність зазначених у наданих документах даних, а тому ніяких законних підстав для повторного надання нею їх копій чи оригіналів з метою отримання вже призначеної раніше пенсії померлого чоловіка немає, що спростовує посилання відповідача на відсутність належних документів, які необхідні для перерахунку її пенсії по втраті годувальника відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того звертає увагу, що із рішення №7 про перерахунок пенсії ОСОБА_2 у графі - алгоритм розрахунку пенсії вбачається, що відповідачем визнавався заробіток ОСОБА_2 в розмірі 4249 карбованців.

З огляду на вказані підстави позивач просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (т.1, а.с.25).

Представник відповідача2 у відзиві на адміністративний позов (т.1, а.с.29-33) позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 прийнято рішення №95 від 08.12.2022 про відмову у перерахунку пенсії по втраті годувальника згідно зі статтею 54 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки до заяви про перерахунок пенсії була додана довідка без номера та дати видачі про заробітну плату за роботу в населених пунктах в зоні відчуження з 08.07.1987 по 25.07.1987, видана ВАТ «Волинське АТП 10763». Довідка про заробітну плату не підтверджена первинними документами, а також відсутня інформація про перевірку первинних документів, на підставі яких вона видана, а тому рішення про перерахунок пенсії винесено згідно норм чинного законодавства. Додатково зазначив, що довідка про заробітну плату не відповідає формі, затвердженій листом Міністерства соціального захисту населення від 27.02.1996 №01-3/244-013-2.

Представник відповідача1 у відзиві на позовну заяву (т.1, а.с.36-38, 85-88) позовні вимоги позивача не визнав з аналогічних підстав.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про укладення шлюбу НОМЕР_1 та про смерть № НОМЕР_2 (т.1, а.с.8, 9).

ОСОБА_1 отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач 02.12.2022 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника (т.1, а.с.15).

ГУ ПФУ в Запорізькій області 08.12.2022 прийняло рішення №95 про відмову в перерахунку пенсії. Підставою для відмови у перерахунку пенсії зазначено, що довідка про заробітну плату не підтверджена первинними документами, а також відсутня інформація про перевірку первинних документів, на підставі яких вона подана (т.1, а.с.18).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За приписами статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис карбованців.

Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок №1210).

Відповідно до пункту 1 цього Порядку пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Згідно з підпунктом 4 пункту 3 Порядку №1210 у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках (в тому числі особа, яка захворіла на променеву хворобу), за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної (одержаного) за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати (доходу) за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата (дохід) за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати (доходу) проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати (доходу).

В силу вимог статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Перелік документів, які додаються до заяви про перерахунок пенсії, визначаються відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок №22-1).

Як зазначено в пункті 2.3 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника.

Пунктом 2.8 Порядку №22-1 передбачено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Виходячи з наведених законодавчих норм, пенсії у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (заробітну плату чи пенсію).

Таким чином, отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що було призначене померлому годувальнику.

Як слідує з матеріалів справи, спірне рішення про відмову позивачу в перерахунку пенсії по втраті годувальника за довідкою про заробітну плату, з якої розраховувалась пенсія годувальника і була наявна в його пенсійній справі, ґрунтується на тому, що така довідка не підтверджена первинним документами, а також відсутня інформація про перевірку первинних документів, на підставі яких вона видана.

Однак, суд не погоджується з рішенням відповідача2 з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Пунктом 2 частини першої статті 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Таким чином, територіальний орган Пенсійного фонду України, будучи наділеним повноваженнями перевірки обґрунтованості видачі довідки про заробітну плату, одержану особою за роботу в зоні відчуження протягом 1986-1990 років, має право на вчинення однієї з наступних юридичних дій: 1) перерахунку особі, яка звертається, пенсії на підставі поданої нею довідки; 2) звернення до підприємств, установ та організацій, що видали довідку про заробітну плату, фізичних осіб для подання ними додаткових документів, а у разі встановлення факту необґрунтованості видачі такої довідки - відмови особі у перерахунку пенсії на підставі цієї довідки.

Отже, територіальні органи Пенсійного фонду України, відмовляючи у перерахунку пенсії з підстав недостовірності та/або недостатності документів, повинні встановлювати всі фактичні обставини, що перешкоджають такому перерахунку.

Судом встановлено, що на час аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема, у період з 08.07.1987 по 25.07.1987, померлий годувальний ОСОБА_2 був відряджений в населені пункти Копачі, Прип`ять, Лельов Нововолинським АТП 10763, правонаступником якого є ВАТ «Нововолинське АТП 10763», для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, працював водієм вантажного автомобіля Камаз 5511 по перевезенню вантажів на будівництві автодороги Чорнобиль-ЧАЕС, що підтверджується довідками від 06.11.1992 №425 та від 17.06.2005 №82 (т.1, а.с.241, 243).

Отже, у період з 08.07.1987 по 25.07.1987 ОСОБА_2 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

ВАТ «Нововолинське АТП 10763» видало ОСОБА_2 довідку про заробітну плату в населених пунктах зони відчуження Копачі, Прип`ять, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за період роботи з 08.07.1987 по 25.07.1987, відповідно до якої за вказаний період роботи він отримав 4250,59 крб, з урахуванням коефіцієнта 4 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 (т.1, а.с.235). Вказана довідка підписана керівником та головним бухгалтером підприємства, скріплена мокрою печаткою.

До вказаної довідки було додано наступні документи: розрахунок заробітної плати згідно поданої довідки обліку робочого часу приймавшого участь у ліквідації аварії на ЧАЕС (т.1, а.с.236-237), довідку щодо годинної тарифної ставки водія (т.1, а.с.238-239), довідку про кількість відпрацьованих годин (т.1, а.с.240).

При цьому з матеріалів справи слідує, що при нарахуванні ОСОБА_2 пенсії по інвалідності станом на 16.10.2009 пенсійним органом було взято до уваги заробітну плату на підставі вказаної довідки та визначено індивідуальний коефіцієнт для обчислення середньомісячного заробітку, з якого обраховується розмір пенсійної виплати (а.с.16).

Таким чином, з огляду на те, що довідка про заробітну плату в зоні відчуження, видана ВАТ «Нововолинське АТП 10763», вже була взята пенсійним органом до уваги при розрахунку пенсії померлого годувальника, тому підстави для її неврахування при перерахунку позивачу пенсії по втраті годувальника відсутні.

Посилання відповідачів у відзивах на позовну заяву та оскаржуваному рішенні від 08.12.2022 №95 на те, що у позивача відсутні будь-які первинні документи та інформація про перевірку первинних документів, суд відхиляє та у своїх висновках виходить з того, що позивачем виконано всі умови задля перерахунку пенсії. При цьому відповідачі не скористалися своїм правом щодо перевірки правомірності видачі такої довідки, необґрунтовано піддавши її сумніву.

Твердження відповідача2, що довідка не відповідає формі, затвердженій листом Міністерства соціального захисту населення від 27.02.1996 №01-3/244-013-2, суд відхиляє, оскільки вказаний лист не опублікований в офіційних виданнях, не є нормативно-правовим актом та носить рекомендаційний характер.

Разом з тим, форма довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках затверджена наказом Міністерства соціальної політики від 12.10.2012 №644, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 жовтня 2012 р. за №1808/22120, і наявна в матеріалах справи довідка фактично відповідає затвердженій формі і містить усю необхідну інформацію.

При вирішенні даного спору суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17, відповідно до яких перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Таким чином, оскільки витребування та перевірка первинних документів є правом пенсійного органу і зазначеним правом відповідачі не скористались, тому перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача в даному випадку є неприйнятним.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач ГУПФУ у Запорізькій області як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що рішення від 08.12.2022 №95 про відмову у перерахунку пенсії прийняте відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для його прийняття.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом прийняття судом рішення про: визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ у Запорізькій області від 08.12.2022 №95 про відмову у перерахунку пенсії; зобов`язання відповідача1 здійснити ОСОБА_1 з 02.12.2022 перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі довідки без номера та дати про заробітну плату за роботу в населених пунктах в зоні відчуження з 08.07.1987 по 25.07.1987, яка була видана ВАТ «Нововолинське АТП 10763» ОСОБА_2 .

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268; рішення у справі «Баришевський проти України», заява № 71660/11, пункт 95; рішення у справі «Двойних проти України», заява №72277/01, пункт 80; рішення у справі «Меріт проти України», заява №66561/01, пункті 88). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому надані послуги повинні бути обґрунтованими, а доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

У заявленому адміністративному позові позивач просить стягнути на її користь ГУ ПФУ у Волинській області витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

На підтвердження факту понесення таких витрат до позовної заяви додано договір від 09.12.2022, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Свередюк Ю.А. про надання правничої допомоги. Вказаним договором передбачено, що фіксований розмір гонорару встановлюється для вчинення окремої дії на виконання договору, зокрема, написання заяви по суті справи - 5000,00 грн (т.1, а.с.19). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №55 від 20.12.2022 позивач сплатила адвокату Свередюк Ю.А. 5000,00 грн (т.1, а.с.22).

У відзивах на позовну заяву відповідачі заперечили заявлену до відшкодування суму витрат на правничу допомогу з огляду на неспівмірність та необґрунтованість.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію (зокрема, у постановах від 20 травня 2020 року у справі №240/3888/19, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 11 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18), що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката застосуванню підлягає частина п`ята статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Яяк встановлено частинами другою, третьою статті 30 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, яка є незначною, та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд дійшов висновку, що розмір витрат за надання правової допомоги у даній справі є не співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом робіт (наданих послуг).

З врахуванням вищевикладеного, а також враховуючи заперечення відповідачів, суд дійшов висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідач2, яким прийняте спірне рішення, слід стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в загальному розмірі 3992,40 грн, з них: судовий збір в сумі 992,40 грн, сплачений відповідно до квитанції (а.с.6), витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Керуючись статтями 243-297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 08.12.2022 №95 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 02.12.2022 перерахунок пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі довідки без номера та дати про заробітну плату за роботу в населених пунктах в зоні відчуження з 08.07.1987 по 25.07.1987, виданої ВАТ «Нововолинське АТП 10763» ОСОБА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3992 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, );

Відповідач2: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 158-Б, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій