Справа № 320/4484/21
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про встановлення строку для подання звіту
24 лютого 2023 року 320/4484/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Колеснікової І.С., розглянувши клопотання представника позивача про встановлення судового контролю по виконанню рішення в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1
до військової частини НОМЕР_1
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії
В С Т А Н О В И В:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними дій військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за спірний період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін, в якому відбулося останнє підвищення посадових окладів військовослужбовцям січень 2008 року; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за спірний період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно з застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін, в якому відбулося останнє підвищення посадових окладів військовослужбовцям січень 2008 року, з урахуванням абзацу четвертого пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 адміністративний позов задоволено повністю. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за спірний період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін, в якому відбулося останнє підвищення посадових окладів військовослужбовцям січень 2008 року, з урахуванням абзацу четвертого пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
02.02.2022 на адресу суду від представника позивача, надійшло клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом подачі звіту про виконання судового рішення.
В обґрунтування заяви позивач послався на те, що відповідачем протиправно не здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року.
Згідно довідки-розрахунку від 01.12.2022 за №280, вбачається, що індексацію грошового забезпечення нараховано та виплачено ОСОБА_1 лише за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2016 року.
Позивач вважає, що такий результат нарахування та виплати не можна розцінювати як виконання відповідачем рішення у даній справі.
Розглянувши клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
Згідно статті 129-1 Конституції України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. (ч.3 ст.14 КАС України).
Принцип обов`язковості судових рішень є: складовою права особи на справедливий судовий захист; є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист інших конституційних прав і свобод людини і громадянина; є видом державного захисту прав і свобод людини і громадянина; є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя.
Обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14 КАС України та статтею 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів.
Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів резолютивної та мотивувальної частини рішення).
Забезпечення виконання судового рішення є безпосереднім обов`язком держави, яка через національні організаційно-правові та процесуальні механізми повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення.
Принцип обов`язковості судового рішення також закріплений у ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950. Зазначеною нормою визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового розгляду у контексті ст.6 Конвенції. Провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6 Конвенції (Рішення у справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 заява № 18357/91, п. 40).
Відповідно до приписів частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, при розгляді справ суди застосовують практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Важливою конституційною гарантією забезпечення обов`язковості судового рішення є судовий контроль за його виконанням. З цією метою КАС України визначає систему процесуальних засобів, які адміністративні суди вправі застосовувати для забезпечення своєчасного, точного, неухильного та повного виконання судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Суд звертає увагу на положення статті 382 КАС України,які не містять у собі будь-яких обмежень щодо можливості застосування заходів судового контролю, передбачених частиною 1 статті 382 КАС України, виключно під час ухвалення судового рішення.
Суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, наділений правом встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, як під час ухвалення основного рішення у справі, так й окремо від такого рішення в ході його виконання.
Відтак, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення.
Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі № 800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі № 286/766/17.
Так, суд зауважує, що рішенням у цій справі відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за спірний період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін, в якому відбулося останнє підвищення посадових окладів військовослужбовцям січень 2008 року, з урахуванням абзацу четвертого пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Відтак, зважаючи безпідставне невиконання відповідачем судовою рішення, беручи до уваги, що виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права особи в судовому порядку, при цьому обов`язок суду контролювати виконання свого рішення закріплено безпосередньо Конституцією України, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
У зв`язку із викладеним, суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі та встановити строк відповідачу для подання звіту про виконання зазначеного рішення.
Керуючись статтями 243, 248, 382 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
1. Клопотання позивача про встановлення судового контролю по виконанню рішення, - задовольнити.
2. Встановити судовий контроль за виконанням рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2021 року по справі №320/4484/21.
3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 у тридцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2021 року по справі №320/4484/21.
4. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Колеснікова І.С.