Справа № 240/37208/21
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 111030700
Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СГС-Газтрейд до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "СГС-Газтрейд із позовом у якому просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спірним рішенням до підприємства застосовано штрафні санкції у сумі 82 000 грн. Вважаючи таке рішення протиправним, позивач у посилається на порушення порядку призначення та проведення фактичної перевірки. На думку позивача, відповідач не обґрунтував у оскаржуваному наказі, що саме зумовило необхідність проведення перевірки товариства, наявність яких саме можливих порушень з боку чи отримання якої інформації стало приводом для її проведення. Крім того, вказує, що за результатом фактичної перевірки контролюючий орган виявив порушення за пунктом 128-1.3 статті 128-1 Кодексу, тобто за неподання електронних документів з акцизних складів, на яких розташовані резервуари, у 82 випадках. Вважає такі висновки протиправними, оскільки санкція передбачена тільки за наявності вини платника податків. Разом з тим, непередача даних сталася не з вини позивача, а у зв`язку з виходом із ладу блоку живлення маршрутизатора з підключення інтернету по збору даних щоденних залишків пального для автоматичного формування та відправки звітів по всіх АЗС. Про неподання таких звітів стало відомо з акту перевірки. Отже, умислу у діях позивача немає, а відтак і немає відповідальності.
Провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.
У відповід на відзив, позивач просить задовольнити його позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.
Після з`ясування позиції позивача та дослідження наявних у матеріалах справи доказів, судом без виходу до нарадчої кімнати було винесено протокольну ухвалу про перехід до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для справи суд виходив з наступного.
При проведені фактичної перевірки ТОВ "СГС - Газтрейд", було встановлено порушення, які відображені у акті фактичної перевірки від 03.09.2021 №8648/06/50/рро/36128079:
- факт неподання розпорядником акцизного складу № 1008363 до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику даних про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального на акцизному складі, а саме: ТОВ "СГС - Газтрейд", згідно даних ITC "Єдине вікно подання електронної звітності" не подано дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального на акцизному складі за адресою: Лугинський район, смт Лугини, Житомирської області, вул Об`їзна, 1, 82 випадки в період з 08.04.2020 року по 09.04.2020 року, з 14.04.2020 року по 30.06.2020 року, з 18.07.2020 року по 21.07.2020 року чим порушено пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI.
Позивач вважає податкове повідомлення-рішення протиправним, тому звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Що стосується доводів позивача про порушення порядку призначення та проведення фактичної перевірки.
Частиною 1 статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі-Закон №481) визначено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Згідно частини 30 статті 15 Закону №481 ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.
Згідно п.п. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Згідно п.п. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є: податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Отже до повноважень відповідача, який видав позивачу ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, відноситься здійснення контролю за дотриманням позивачем вимог Закону .
Згідно 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпункт 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України визначає, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Підпунктом 80.2.2. пункту 80.2 ст. 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
Згідно п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також для здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Отже, зазначені положення ПК України дозволяють проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які покладені на органи ДПС. Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу сприту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань.
В наказі ГУ ДПС у Житомирській області №1157-п від 11.08.2021 міститься посилання на підстави проведення перевірки, а саме: ст.19, ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп..80.2.2 пп. 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України. Окрім того, зазначено, що фактична перевірка проводитиметься щодо питань дотримання норм законодавства в частині обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів пального.
Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що перевірка на акцизному складі за адресою: Лугинський район, смт Лугини, Житомирської області, вул Об`їзна, 1, 82 випадки була призначена у зв"язку з неподанням періодично даних про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального.
Отже, фактична перевірка позивача призначена для здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та у зв"язку з отриманням інформації про можливі порушення платником податків вимог законодавства, тобто на законних підставах.
Враховуючи викладене доводи позивача з приводу порушення порядку призначення та проведення фактичної перевірки суд відхиляє.
Що стосується наявності підстав для застосування до позивача штрафної санкції у розмірі 82 000 грн. за неподання 82 електронні документи що місять дані про фактичні залишки пального та про обсяг пального на акцизному складі № 1008363.
Підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало встановлене за результатами фактичної перевірки порушення, а саме: неподання розпорядником акцизного складу № 1008363 до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику даних про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального на акцизному складі, а саме: ТОВ "СГС - Газтрейд", згідно даних ITC "Єдине вікно подання електронної звітності" не подано дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального на акцизному складі за адресою: Лугинський район, смт Лугини, Житомирської області, вул Об`їзна, 1, 82 випадки в період з 08.04.2020 року по 09.04.2020 року, з 14.04.2020 року по 30.06.2020 року, з 18.07.2020 року по 21.07.2020 року чим порушено пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI.
В обґрунтування протиправності таких висновків позивач посилається на те, що неподання звітів сталася не з вини позивача, а у зв"язку з виходом із ладу блоку живлення маршрутизатора з підключення Інтернету по збору даних щоденних залишків пального для автоматичного формування та відправки звітів по всіх АЗС. Про неподання таких звітів стало відомо з акту перевірки. Отже, умислу у діях позивача немає, а відтак і немає відповідальності.
Суд такі доводи оцінює критично, з огляду на таке.
За приписами п.п. 14.1.6. п. 14.1 ст. 14 ПК України, акцизний склад - це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а також приміщення, розташовані на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), за винятком приміщень для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального розпорядником акцизного складу.
В свою чергу, п.п. 14.1.224 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що розпорядник акцизного складу - це суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального.
Пунктом 230.1 ст. 230 ПК України визначено, що акцизні склади утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходжень до бюджету акцизного податку.
Акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник), які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.
Відпуск пального без наявності витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників забороняється.
За змістом п. 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України, норми п. 230.1 ст. 230 цього Кодексу щодо обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками застосовуються з 1 січня 2017 року.
Відповідно до вимог ст. 230 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 року №891 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку (далі - Порядок №891).
Резервуар - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки у вигляді стаціонарної споруди або ємності, який призначений для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання та для якого встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, що оформлено у вигляді градуювальної таблиці (п.п. 3 п. 2 Порядку №891).
Відповідно до п.п. 4 п. 2 Порядку №891 обіг пального - будь-які операції, що передбачають: фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з виробництва, придбання, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції); фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з реалізації, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції).
Враховуючи норми п. 22 підрозділу 5 розділу ПК України та п. 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України, розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:
- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 01.01.2020 року.
Тобто, при визначенні загальної місткості розташованих на акцизному складі резервуарів беруться до уваги стаціонарні споруди або ємності, які призначені для здійснення операцій, що передбачають фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального чи/або фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне та його зберігання, при цьому акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.
Сторонами не заперечується, що позивач відноситься до категорії платників, які зобов`язані встановити та зареєструвати лічильники до 01.04.2020, тобто є розпорядником акцизного складу, на якому розташовано резервуар, загальна місткість якого не перевищує 1000 куб. метрів.
Відповідно до акту монтажу та встановлення рівнемірів в резервуарах підприємства № 1/31.03 від 31 березня 2020 року, складеним та підписаним позивачем та монтажною організацією ТОВ "Єврогазсервіс", на усіх резервуарах підприємства були встановлені рівнеміри.
01.03.2020 позивач в якості замовника уклав з ТОВ "Тестрайс" як виконавця Договір № 41-ПЗ щодо надання послуг з віддаленого доступу до програмного забезпечення (далі - Договір).
Відповідно до п. 2 договору, Замовнику надається доступ до програмного забезпечення, яке у свою чергу самостійно підключається до рівнемірів-лічильників, встановлених в резервуарах Замовника. Програмне забезпечення здійснює обробку даних, отриманих з рівнемірів та передає відомості про кожний факт зміни рівнів рівнемірів в резервуарах шляхом формування бази даних.
Відповідно до п. 4.6. Договору, програмне забезпечення повинно мати в собі можливість приводити дані отримані з рівнемірів до +15С; можливість щоденно формувати звітні документи щодо рівнів в резервуарах; можливість експорту даних в програми бухгалтерської звітності.
Наказом від 01.03.2020 № 1-П "Про забезпечення подання щоденної звітності" директором ТОВ "СГС-Газтрейд" постановлено забезпечити електронне щоденне подання звітності залишків пального по підприємству, у зв`язку зі змінами в податковому законодавстві, шляхом програмного забезпечення від ТОВ "Тестрайс" для відсутності будь-яких фізичних втручань персоналу, згідно діючих норм.
Разом з тим, встановлено, що з акцизного складу за адресою: Лугинський район, смт Лугини, Житомирської області, вул Об`їзна, 1, 82 випадки в період з 08.04.2020 року по 09.04.2020 року, з 14.04.2020 року по 30.06.2020 року, з 18.07.2020 року по 21.07.2020 року не передавалися.
Зазначений факт позивачем не заперечується.
Так, щодо не забезпечення щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) позивачем формування даних про фактичні залишки пального та реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД їх подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику (не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою), то суд зазначає таке.
Законом України від 23.11.2018 року №2628-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" внесено зміни та доповнення до статей 14, 212, 230, 232 ПК України.
Зазначеними змінами, які набули чинності з 01.07.2019 року, ПК України доповнено поняттями акцизного складу пересувного і розпорядника акцизного складу пересувного, викладено у новій редакції поняття акцизного складу і розпорядника акцизного складу, розширено визначення платника акцизного податку, змінено порядок реєстрації та роботи акцизних складів, встановлено, що ведення обліку обсягів пального або спирту етилового здійснюється у Системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (СЕАРП та СЕ).
Відповідно до п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.
Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.
Дані про фактичні залишки пального на перший та останній дні календарного місяця та про обсяг обігу пального за звітний календарний місяць формуються розпорядниками акцизних складів, що використовують пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснюють операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам, після проведення останньої операції з обігу пального у звітному календарному місяці, але не пізніше 23 год. 59 хв. останнього дня звітного календарного місяця, до початку здійснення операцій з обігу пального у день, що настає за таким останнім днем звітного календарного місяця, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 15 календарних днів, що настають за останнім днем звітного календарного місяця.
На кожному акцизному складі за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД формуються показники про:
- обсяги залишків пального на початок та кінець звітної доби, що визначаються шляхом підсумовування обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показників рівнемірів-лічильників, встановлених на таких резервуарах, розташованих на такому акцизному складі;
- добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального наливом з акцизного складу на підставі показників витратомірів-лічильників, встановлених на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на такому акцизному складі;
- добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом віднімання від обсягу залишків пального на кінець звітної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального або спирту етилового, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Відповідно до абзацу тридцятого п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України дані про залишки пального та про обсяг обігу пального подаються електронними засобами зв`язку у формі електронних документів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Електронні документи заповнюються автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників (під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника - заповнюються відповідальною особою розпорядника акцизного складу).
Формат даних та структура Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі затверджено наказом Міністерства фінансів України від 27.11.2018 року №944.
Водночас, відповідальність за порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах визначена статтею 128-1 ПК України.
Пунктом 128-1.3 ст. 128-1 ПК України передбачено, що незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику та митну політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 грн. за кожний не поданий електронний документ.
Згідно з абзацом третім п. 25 підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення" ПК України норми п. 128-1.3 ст. 128-.1 ПК України за неподання електронних документів з акцизних складів, на яких розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 м3, починають застосовуватися з 1 квітня 2020 року.
З аналізу вищезазначених приписів законодавства слідує, що в разі не подання до відповідного державного органу інформації, визначеної абзацами 7-10 пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України до 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою до суб"єкта підприємницької діяльності підлягають застосуванню санкції, визначені п. 128-1.3 ст.128-1 ПК України.
Як встановлено судом, дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального по акцизному складу за адресою: Лугинський район, смт Лугини, Житомирської області, вул Об`їзна, 1, 82 випадки в період з 08.04.2020 року по 09.04.2020 року, з 14.04.2020 року по 30.06.2020 року, з 18.07.2020 року по 21.07.2020 року.
Тобто, дані позивачем не передавалися періодично.
Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального по акцизному складу за адресою:Лугинський рай1он, смт Лугини, Житомирської області, вул Об`їзна, 1, 82 випадки в період з 08.04.2020 року по 09.04.2020 року, з 14.04.2020 року по 30.06.2020 року, з 18.07.2020 року по 21.07.2020 року позивачем, навпаки, передавалися.
Отже, суд ставить під сумнів доводи позивача щодо того, що дані про залишки не були передані, у зв"язку з технічною несправністю обладнання та про таке неподання даних позивачу не було відомо, оскільки у періоди з 08.04.2020 року по 09.04.2020 року, з 14.04.2020 року по 30.06.2020 року, з 18.07.2020 року по 21.07.2020 року, тобто дні, між періодами неподання звітів, позивач щоденні звіти подавав.
Крім того, Порядок передачі облікових даних про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу та залишків пального електронними засобами зв`язку до контролюючих органів визначені Порядком № 891.
Згідно з вимогами Порядку № 891, підтвердженням розпоряднику акцизного складу прийняття/неприйняття його електронного документу для наповнення Реєстру є квитанції в електронному вигляді у текстовому форматі, які надсилаються йому держателем реєстру протягом операційного дня. При цьому, датою та часом надсилання електронного документа для наповнення Реєстру є дата та час, зафіксовані у квитанції. Водночас держатель реєстру не приймає електронних документів для наповнення Реєстру у випадках порушення вимог щодо формування, заповнення та надсилання таких електронних документів, передбачених Порядком № 891.
Отже, підтвердженням подання електронного документа про залишки пального та про обсяг обігу пального є відповідна квитанція, яка надсилається на електронну адресу розпорядника акцизного складу.
Відтак, із зазначеного слідує, що позивачу, у разі неотримання квитанції про подання щоденних звітів про залишки пального, могло бути відомо про неподання таких звітів.
Крім того, на підтвердження свої доводів стосовно відсутності вини у неможливості передачі даних, позивач надав до суду акт проведення ремонтних робіт обладнання з передачі щоденних добових звітів залишків пального від 01.07.2020 №1/07/20, в якому зазначено, що в зв"язку з виходом з ладу блоку живлення маршрутизатора з підключення Інтернету по збору даних щоденних залишків пального для автоматичного формування та відправки звітів по всіх АЗС за адресою: АДРЕСА_1 ремонтниками виконавця в дійсності було проведено заміну старого та встановлення нового блока живлення.
Виконавцем встановлені можливі причини виходу з ладу мереживого обладнання - перенапруга в електромережі, або закінчення експлуатаційного терміну блоку живлення маршрутизатора. До проведення та на момент ремонтних робіт будь-яких повідомлень з боку контролюючих органів про збій обладнання чи відсутність податкової звітності зі сторони замовника жодним видом зв"язку його не надходила.
Разом з тим, критично оцінює зазначений документ як доказ у справі, оскільки у акті зазначено, що ремонтні роботи проводилися за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як перевірка була призначена та проводилася за адресою: АДРЕСА_2 , тобто це інший акцизний склад, і до відповідальності позивача притягнуто за порушення, встановлене саме за вказаною адресою.
Відтак, зазначений акт та посилання позивача на нього, суд до уваги не приймає та доводи позивача з приводу необізнаності про неподання щоденних звіт про залишки пального, оскільки такі спростовуються матеріалами справи та встановленими обставинами.
Також, суд критично ставиться до посилань позивача на відсутність його вини у не передачі даних про фактичні залишки пального до контролюючого органу та звільнення від відповідальності, оскільки як було зазначено вище, такі не передавалися не суцільно , а періодами. А оскільки між такими періодами дані про залишки пального позивачем передавалися, зазначене свідчить на користь висновку про те, що програмне забезпечення працювало.
Отже, викладені позивачем обставини та нехтування приписами податкового законодавства не можуть слугувати підставою для звільнення позивача від наслідків відповідних порушень, які зокрема спричиняють накладення штрафу за неподання даних до відповідного центрального органу виконавчої влади.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач не надав жодного доказу в спростування висновків відповідача щодо законності прийнятого рішення про застосування штрафних санкцій за порушення вимог пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України.
Підстав для звільнення позивача від наслідків таких порушень, які зокрема спричиняють накладення штрафу за неподання даних до відповідного центрального органу виконавчої влади судом не встановлено.
За наведених обставин, суд вважає, що контролюючим органом обґрунтовано прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, яким до позивача застосовано штрафні санкції.
За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідачем, як суб"єктом владних повноважень доведено суду правомірність спірного рішення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова