Справа № 465/1112/23
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

465/1112/23
2-а/465/229/23
У Х В А Л А

23.02.2023 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Ванівський Ю.М. розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління юстиції, головного державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лодинської Оксани Іванівни, про скасування постанов, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідачів по відкриттю виконавчого провадження про примусове виконання постанови № РАП №616995923 від 30.05.2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у формі штрафу.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, окрім іншого, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач будучи боржником у виконавчому провадженні, оскаржує дії державного виконавця, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно із частиною другою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 вересня 2018 року (справа №821/872/17), від 17 жовтня 2018 року (справа №826/5195/17), від 14 листопада 2018 року (справа № 820/4243/17), від 19 лютого 2020 року (справа №580/3262/19), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 06 червня 2018 року (справа №921/16/14-г/15, пров. №12-93гс18; справа №127/9870/16-ц, пров. № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року (справа №2-01575/11, пров. №14-425цс18) неодноразово робила висновок щодо віднесення спорів з приводу оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу до юрисдикції адміністратиних судів та їх розгляд за правилами адміністративного судочинства.

Разом з тим, згідно з вимогами ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Оскільки позивачем оскаржують дії та рішення державного виконавця прийняті та вчинені в процесі виконання постанов інших органів, а не рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої ст. 20 КАС України, тому суд приходить до висновку, що дана справа не підсудна Франківському районному суду м.Львова, а підсудна окружному адміністративному суду.

Статті 169, 170КАС України не передбачають порушення правил підсудності при зверненні з позовом до суду в якості підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

За п. 3 ч. 1 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Даний пункт статті також не регулює питання щодо дій суду у випадку порушення правил предметної юрисдикції.

При цьому, за ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, з метою недопущення порушення права позивача на справедливий і публічний розгляд справи судом визначеним законом, відсутністю норм процесуального законодавства, які чітко регулюють дії суду у випадку надходження позовної заяви, яка йому предметно не підсудна, суд вважає за необхідне застосувати до виниклих правовідносин аналогію закону, яким є положення, наведені в п. 3 ч. 1 ст. 29 КАС України, з урахуванням чого необхідно передати справу до відповідного окружного адміністративного суду, яким з урахуванням ст.25КАС України є Львівський окружний адміністративний суд.

На підставі викладено, керуючись ст.ст.7, 20, 29, 248 КАС України, суддя,-

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління юстиції, головного державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лодинської Оксани Іванівни, про скасування постанов,- передати до Львівського окружного адміністративного суду для розгляду відповідно до правил предметної юрисдикції.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеномуст.256 КАС України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ванівський Ю.М.