Справа № 120/5966/22
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

24 лютого 2023 р. Справа № 120/5966/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Вінницькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо нарахування позивачу пені по податку з доходів фізичних осіб в сумі 627342,04 грн., по податку на додану вартість в сумі 827203,86 та по військовому збору в сумі 49575,95 грн.

Ухвалою від 05.08.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що за результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки було встановлено заниження позивачем податкових зобов`язань та, як наслідок, донараховано податок на додану вартість всього в сумі 2636776,86 грн., в тому числі основний платіж 1206382 грн., штрафна санкція 603191 грн., податок на доходи фізичних осіб всього в сумі 1803737,25 грн., в тому числі основний платіж 941116,17 грн., штрафна санкція 235279,04 грн. та військовий збір всього в сумі 143209,13 грн., в тому числі основний платіж 74906,54 грн., штрафна санкція 18726,64 грн. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.11.2029 по справі №802/1464/17-а в задоволенні адміністративного позову про скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі № 802/1464/17-а від 17.06.2020 рішення суду першої інстанції скасовано, а позов задоволено. Разом із тим, постановою Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №802/1464/17- а касаційну скаргу ГУ ДПС у Вінницькій області задоволено, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2020 скасовано, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.11. 2019 залишено в силі. Постанова набрала законної сили 21.10.2021.

Як наслідок, нарахована пеня по податку з доходів фізичних осіб в сумі 627342,04 грн., по податку на додану вартість в сумі 827203,86 та по військовому збору в сумі 49575,95 грн. Представник відповідача зазначив, що пеня було нарахована згідно п.п. 129.1.2 п. 129.1 ст. 129 ПК України.

28.09.2022 позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Зокрема зазначив, що початок нарахування пені у відповідача виник саме 03.11.2021 року, а не 20.02.2016 року (по військовому збору та ПДФО, і не з 01.05.2015 р. з - ПДВ), як вбачається з інтегрованої картки платника податків.

Також позивач зазначив, вказав, що відповідно постанови Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 520/3060/19 в п. 17 якої зазначено: «... Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що нарахування пені контролюючим органом мало бути розпочато відповідно до положень статті 129 Податкового кодексу України після спливу 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, а не за весь період заниження податкового зобов`язання...».

З огляду на викладене, позивач зазначив, що за обставин, які склались у даній справі, право на нарахування пені виникло у відповідача з 03.11.2021.

03.10.2022 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою від 24.02.2023 в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступні обставини.

Так, працівниками податкового органу проведено документальна планова виїзна перевірка діяльності ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт №232/13/ від 19.04.2017 висновками якого встановлено наступні порушення:

- пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177 ПК України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся на загальну суму 941116,17 грн., у тому числі за 2015 рік 463404,19 грн., за 2016 рік 477711,98 грн.;

- пункту 4 частини 2 статті 6, частини 8 статті 9 Закону України № 2464-VI від 08.07.2010 року "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у результаті несвоєчасного подання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування до органів доходів і зборів за червень 2015 року;

- пункту 1 частини 2 статті 6, пункту 2 частини 1 статі 7 Закону України № 2464-VI від 08.07.2010 року "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у результаті чого занижено єдиний соціальний внесок, нарахований з чистого оподатковуваного доходу, на загальну суму 151556,45 грн., у тому числі за 2015 рік 70914,87 грн., за 2016 рік 80641,58 грн.;

- порушення пункту 1 частини 2 статті 6, частини 8 статті 9 Закону України № 2464-VI від 08.07.2010 року "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у результаті несвоєчасної сплати єдиного внеску з сум заробітної плати за листопад та грудень 2015 року;

- підпункту "г" пункту 198.5 статті 198, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся на загальну суму 1206382,00 грн., у тому числі за березень 2015 року 30859,00 грн., за квітень 2015 року 1918,00 грн., за червень 2015 року 2401,00 грн., за липень 2015 року 30859,00 грн., за грудень 2015 року 577108,00 грн., за січень 2016 року 575,00 грн., за травень 2016 року 959,00 грн., за червень 2016 року 480,00 грн., за листопад 2016 року 667,00 грн., за грудень 2016 року 591127,00 грн.;

- порушення підпункту 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму військового збору у періоді, що перевірявся, на загальну суму 74906,54 грн., у тому числі за 2015 рік 35097,21 грн., за 2016 рік 39809, 33 грн.;

- пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті порушення строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 календарних днів на загальну суму податку на додану вартість зазначену у таких податкових накладних;

- підпункту 177.2, 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, а саме включення до податкової декларації про майновий стан і доходи за період з 2015 року по 2016 рік перекручених даних;

- пункту 1 частини 2 статті 6, пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України № 2464-VI від 08.07.2010 року "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме порушення порядку нарахування єдиного соціального внеску за період з 2015 року по 2016 рік.

На підставі зазначеного акту перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області винесено податкові-повідомлення рішення, а саме:

- № від 23.05.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання на 1176395,210 грн., в тому числі за основним платежем на суму 941116,17 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 235279,04 грн.;

- № від 23.05.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених товарів в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1809573 грн., в тому числі за основним платежем на суму 1206382 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 603191 грн.

- № від 22.05.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 93633,18 грн., в тому числі за основним платежем на суму 74906,54 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 18726,64 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до Вінницького окружного адміністративного суду.

Встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.11.2019 по справі №802/1464/17-а в задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2020 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасовано.

Прийнято постанову, якою позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 23.05.2017 року, № від 22.05.2017 року, № від 23.95.2017 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 23.05.2017 року, рішення про застосування штрафних санкцій № від 23.05.2017 року.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №802/1464/17- а касаційну скаргу ГУ ДПС у Вінницькій області задоволено, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2020 скасовано, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.11.2019 залишено в силі. Постанова набрала законної сили 21.10.2021.

В подальшому, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.07.2022 по справі №120/1706/22, з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 податковий борг у сумі 4 608 982,15 грн.

Разом із тим, як зазначив позивач у позовній заяві, податковим органом всупереч положеннями чинного законодавства визначено пеню по податку з доходів фізичних осіб в сумі 627342,04 грн., по податку на додану вартість в сумі 827203,86 та по військовому збору в сумі 49575,95 грн., що обмежує позивача в реалізації своїх прав.

Відповідні обставини зумовили звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень п.п. 14.1.39. п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

При цьому, положеннями п.п 14.1.156. п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Отже, термін «податкове зобов`язання» є вужчим за «грошове зобов`язання» і повністю поглинається останнім, в той час як терміном «грошове зобов`язання» охоплюються не лише податкові зобов`язання, а й штрафні та інші санкції, а також пеня.

Порядок визначення сум податкових та грошових зобов`язань чітко визначений у ст. 54 ПК України.

Так, положеннями п. 54.1. ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 54.3. ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством (п.п. 54.3.1.);

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (п.п. 54.3.2.);

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (п.п. 54.3.3.);

- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом (п.п. 54.3.5.);

- результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях (п.п. 54.3.6.).

В даному ж випадку, за наслідком проведення перевірки діяльності ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість та військового збору, посадовими особами відповідача було встановлено факт заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за грудень 2015 на суму 463404,19 грн., податку на додану вартість за 03.м. 2015 на суму 288 грн. та військового збору за грудень 2015 на суму 35097,21 грн.

Відповідні обставини слугували підставою для винесення Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області податкових повідомлень-рішень, а саме:

- № від 23.05.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання на 1176395,21 грн., в тому числі за основним платежем на суму 941116,17 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 235279,04 грн.;

- № від 23.05.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених товарів в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1809573 грн., в тому числі за основним платежем на суму 1206382 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 603191 грн.

- № від 22.05.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в сумі 93633,18 грн., в тому числі за основним платежем на суму 74906,54 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 18726,64 грн.

Порядок нарахування пені визначено ст. 129 ПК України.

За правилами п. 129.1. цієї статті нарахування пені розпочинається:

- при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом (п.п. 129.1.1.);

- при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) (п.п. 129.1.2.);

Нарахування позивачу пені за правилами п.п. 129.1.2. п. 129.1 ст. 129 ПК України, на переконання суду, відповідає нормам чинного законодавства, оскільки саме ця норма визначає початкову дату для нарахування пені при виявленні контролюючим органом за результатами перевірки платника податків факту заниження податкового зобов`язання.

Тобто, податковий орган здійснив нарахування пені відповідно до п.п. 129.1.2 п.129.1 ст.129 ПК України, виключно на суму податкового зобов`язання (з податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість та військовий збір) за відповідні податкові (звітні) періоди, в яких виявлено його заниження.

Крім того, нарахування пені виключно на суму податкового зобов`язання, заниження якого встановлено перевіркою підтверджується витягом розрахунку пені, який наявний в матеріалах справи.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що нараховуючи пеню за правилами п.п.129.1.2 п.129.1 ст.129 ПК України, податковий орган діяв обґрунтовано та правомірно. Оскільки, саме ця норма визначає початкову дату для нарахування пені при виявленні контролюючим органом за результатами перевірки платника податку факту заниження податкового зобов`язання.

При цьому, суд критично оцінює, доводи позивача про те, що пеня в даному випадку мала бути нарахована за правилами пп.129.1.1. п. 129.1 ст. 129 ПК України, з огляду на наступне.

Так, положення п.п. 129.1.1. п. 129.1 ст. 129 ПК України визначають, що розпочинається нарахування пені у двох випадках:

1) при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки,

2) при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки.

Що стосується першого, то це той випадок, коли за чинним законодавством нарахування певного податку чи збору покладено не на платника податків, а на податковий орган.

Що стосується другого, то він стосується виключно такого грошового зобов`язання, до якого не входить податкове зобов`язання, тобто штрафних і фінансових санкцій.

На користь такого тлумачення і вказує наявність п.п. 129.1.2. п. 129.1 ст. 129 ПК України, як норми, яка встановлює спеціальні правила для порядку нарахування пені на суму податкового зобов`язання, донарахованого за результатами податкової перевірки у зв`язку із виявленням факту його заниження платником.

Щодо посилань позивача на нарахування пені у строк понад 1095 днів, то суд погоджується із доводами відповідача і зазначає наступне.

Відповідно до п. 102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39 2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 392 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).

В той же час пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п.п.14.1.162. п.14.1 ст.14 ПК України).

Правові підстави застосування такого права контролюючого органу випливають із правил визначення сум податкових та грошових зобов`язань, встановлених нормами ст. 54 цього Кодексу.

Разом із цим таке право, відповідно до правил статті 102 ПК України, є обмеженим у строках його застосування.

Таким чином, якщо протягом 1095 днів контролюючий орган не визначить суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання.

Отже, після закінчення встановлених ПК України строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) пеня нараховується без урахування строків давності (1095 днів), визначених п.102.1 ст.102 ПК України, оскільки ця норма права регулює строки щодо нарахування саме грошових зобов`язань, а у межах даного спору позивачем оскаржуються дії відповідача щодо нарахування пені.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституції України.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстав для відшкодування позивачу витрат зі сплати судового збору немає.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код ЄДРПОУ ВП 44069150)

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: