Справа № 380/18540/22
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Головний медичний Центр Міністерства внутрішніх справ», про зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ», в якому просить:

- визнати протиправними дії Державної установи «Головний медичний Центр Міністерства внутрішніх справ України» щодо надання неповної інформації на запит ОСОБА_1 від 02.12.2022;

- зобов`язати Державну установу «Головний медичний Центр Міністерства внутрішніх справ України» надати на адресу м. Львів, вул. Б. Хмельницького,243/48 копії завірені належним чином матеріалів розгляду скарги про невідповідність довідки від 21.10.2022 №351 медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» прийнятої відносно ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою позивача із неналежним розглядом та ненаданням запитуваних документів на його запит.

Ухвалою від 27.12.2022 суд відкрив спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Позовні вимоги вважає такими що задоволенню не підлягають. Зазначає, що у своєму запиті позивач просив відповідача надати йому копії матеріалів розгляду його скарги на висновок медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по Львівській області». Матеріалами розгляду скарги ОСОБА_1 є медична документація надана ним самим та комісією. Відповідач вважає, що отримати копію з медичної документації (акт медичного огляду) позивач зможе якщо звернеться до комісії яка складала цей документ, тобто до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС по Львівській області». Виходячи із вказаного відповідач вважає, що в межах своєї компетенції надав оцінку експертному висновку комісії, вказавши на необхідність внесення змін до довідки від 21.10.2022 №351 та надав ОСОБА_1 відповідні роз`яснення з приводу запитуваної ним інформації.

Позивач надав відповідь на відзив.

Вказує, що скарга ОСОБА_1 була направлена саме до Державної установи «Головний медичний Центр Міністерства внутрішніх справ», а відповідач помилково вважає що Державна установа «Територіальне медичне об`єднання МВС по Львівській області» має надати копії завірених належним чином матеріалів розгляду скарги про невідповідність довідки від 21.10.2022 №351, адже вказана установа не здійснювала розгляд такої скарги, а тому не є розпорядником цих матеріалів.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Центральної медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Головний медичний Центр Міністерства внутрішніх справ» зі скаргою про незгоду з висновком медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» від 21.10.2022 №351.

Листом від 30.11.2022 №33/4-К-170 відповідач повідомив позивача, що Центральною медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи «Головний медичний Центр Міністерства внутрішніх справ» розглянуто звернення про незгоду з висновком.

Вказано, що розглядом медичної документації наданої позивачем та М/ВЛ)К, складеної за результатами медичного обстеження, встановлено, що постанова комісії в довідці від 21.10.2020 №351 щодо придатності до служби відповідно прийнята в цілому обґрунтовано, разом з тим М(ВЛ)К необхідно внести зміни до діагнозу в довідці від 21.10.2022 №351 із зазначенням ступеню порушення функції лівої кисті.

02.12.2022 ОСОБА_1 у зв`язку із необхідністю підготовки звернення до МОЗ для проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування, а також відповідно до статей 19, 34, 40, 55 Конституції України та Закону України «Про доступ до публічної інформації, звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації.

Просив надати на поштову адресу належним чином завірені копії матеріалів розгляду скарги про невідповідність довідки від 21.10.2022 №351 медичної (військово-лікарської комісії) Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» прийнятої відносно ОСОБА_1 .

За результатами розгляду запиту від 02.12.2022, відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 5, частини 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» з листом від 12.12.2022 №33/4-К-198 відповідач повторно надав позивачу лист від 30.11.2022 №33/4-К-170.

Позивач вважає, що його звернення не розглянуто належним чином, запитувана інформація не надана, тому звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 32 Конституції України кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною 5 статті 19 цього Закону.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Судом з доказів у справі з`ясовано, що позивач звернувся до відповідача із запитом про надання інформації в порядку визначену Законом України «Про доступ до публічної інформації», а саме: надання копії матеріалів розгляду його скарги.

Запит позивача було розглянуто.

Суд наголошує, що відповідачем не заперечується той факт, що він під час розгляду скарги здійснював розгляд медичної документації складеної за результатами медичного обстеження, однак вказаних матеріалів не надав, а лише повторно скерував позивачу лист про результати розгляду звернення.

З позиції суду вказані обставини свідчать про те, що відповідачем запит позивача на доступ до публічної інформації розглянутий неналежно, запитувана інформація у повному обсязі не надана.

Крім того, суд критично оцінює доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, що отримати запитувану інформацію позивач може, якщо звернеться із (зверненням) запитом до комісії, яка складала документ, тобто до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС по Львівській області».

З даного приводу суд наголошує на такому.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Враховуючи викладене суд висновує, що відповідь на запит позивача з якою йому скерований інформаційний лист про результати розгляду скарги не є ні вмотивованою відмовою у наданні інформації, ні належним результатом розгляду запиту, оскільки запитувані документи не надано.

Зі змісту листа щодо надання інформації судом встановлено, що він не містить відповіді на всі порушені позивачами у запиті питання.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У розумінні частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не надано запитуваної інформації в межах наданих йому законом повноважень та у встановленому законом порядку, що в свою чергу суперечить вимогам Законом України «Про доступ до публічної інформації», яким встановлено обов`язок розпорядника інформації, яким є відповідач, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію.

Суд враховує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення або вчинити певні дії.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.12.2018 року у справі №804/1469/17 та від 10.04.2019 року у справі №826/11251/18.

Згідно з статтею 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи у співставленні з позовними вимогами, достатнім та ефективним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо надання неповної інформації у відповідь на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 02.12.2022 та зобов`язання відповідача повторно розглянути запит позивача на отримання публічної інформації, з врахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи викладене та обраний судом спосіб захисту та відновлення прав позивача стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 496,20 грн.

Керуючись статтями 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263, 294-295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Головний медичний Центр Міністерства внутрішніх справ» щодо надання неповної інформації у відповідь на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 02.12.2022.

3. Зобов`язати Державну установу «Головний медичний Центр Міністерства внутрішніх справ» (04116, м. Київ, вул. Бердичівська,1; ) розглянути запит ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на отримання публічної інформації від 02.12.2022, з врахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

4. У задоволенні інших вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Головний медичний Центр Міністерства внутрішніх справ» (04116, м. Київ, вул. Бердичівська,1; ) судові витрати у виді судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців О.Р.