Справа № 300/3681/22
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" лютого 2023 р. справа № 300/3681/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ОСОБА_2 (далі представник позивача), який діє в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1), у якому просив суд визнати протиправними дії, рішення та зобов`язати вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинено протиправні дії щодо призову позивача по мобілізації в ЗСУ.
Водночас, представником позивача в адміністративному позові заявлено клопотання про забезпечення адміністративного позову, яке ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 повернуто без розгляду (а. с. 30-31).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій та витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 та усіх документів, які стали підставою для призову ОСОБА_1 по мобілізації в ЗСУ.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 повторно витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 та усіх документів, які стали підставою для призову ОСОБА_1 по мобілізації в ЗСУ.
14.11.2022 представником відповідача на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду скеровано додаткові пояснення, в якому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває у підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду перенаправлялись за належністю (а. с. 57-58).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 залучено до участі у справі №300/3681/22 в якості другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі відповідач 2), а розгляд адміністративної справи №300/3681/22 розпочато спочатку.
На адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду 08.12.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій висловлено заперечення проти наведеного у відзиві обґрунтування правомірності дій відповідача.
Відповідачем 2 скеровано до суду відзив на позовну заяву №1/4556, який надійшов на адресу суду 09.12.2022, в якому зазначено, що позивач відповідні документи та заяви про надання відстрочки не подавав. Окрім іншого, представником ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлено, що ОСОБА_1 було знято з військового обліку, однак відповідно до абзацу 7 пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 повторно витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 та усіх документів, які стали підставою для призову ОСОБА_1 по мобілізації в ЗСУ, зокрема облікової картки призовника з зазначеними висновками про стан здоров`я та придатність до військової служби, підсумкового рішення щодо придатності призовника за станом здоров`я до військової служби, витяг з Книги протоколів засідань призовної комісії щодо ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_5 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду скеровано документи та додаткові пояснення, які надійшли 19.01.2023.
Представником позивача 02.02.2023 надіслано заперечення на аргументи відповідачів, наведених у відзиві та додаткових поясненнях.
Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
Відповідно до протоколу від 09.02.2001 №19 призовною комісією Долинського ОМВК ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час відповідно до статті 53-б гр. 1 Наказу Міністерства оборони України №2-94 та переданий на облік військовозобов`язаних запасу.
Згідно тимчасового посвідчення виданого 03.08.2012 військовим комісаром Долинського ОМВК, ОСОБА_1 прийнятий на тимчасовий облік запасу Збройних Сил України за ВОС №956 посадою робітник підсобний будівельних робіт код 647А (а. с. 10).
У зв`язку з введенням Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 в Україні воєнного стану, з метою запровадження та виконання заходів вказаного правового режиму, направлених на забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та на виконання Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», здійснюється призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до повістки від 08.09.2022, підписаної начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивача викликано до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 09.09.2022 для уточнення військово-облікових даних та проходження медичного огляду (а. с. 20).
Військово-лікарською комісією з 09.09.2022 проводився медичний огляд ОСОБА_1 для визначення ступеня придатності до військової служби.
Під час проходження медичної комісії, враховуючи скарги на здоров`я, позивача було направлено на додаткове медичне обстеження. За результатами обстеження встановлено діагноз: Легкий когнітивний розлад. F06.7 та з урахуванням акта №1026, зареєстрованого 12.09.2022 №8317, винесено висновок лікаря від 14.09.2022, відповідно до якого позивача, на підставі статті 14 «г» графи ІI Розкладу хвороб, визнано придатним до військової служби. (а. с.53-56).
Військово-лікарською комісією 19.09.2022 за наслідком проведення медичного огляду ОСОБА_1 та на підставі статті 14 «г» графи ІІ Розкладу хвороб, ТДВ «Б» графи визнано придатним до військової служби, про що видано довідку військово-лікарської комісії від 19.09.2022 №143/2/4036 (а. с. 52).
Повісткою, підписаною начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивача викликано до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 30.09.2022 (а. с. 22).
Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача, представник позивача звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232), Законом України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543-XII). в редакціях, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин)
Статтею 1 Закону України №3543-XII передбачено, що мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Цією ж статтею Закону №3543-XII визначено, що особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Частиною восьмою статті 4 Закону №3543-ХІІ передбачено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.
Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації .
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України №7168 від 16.03.2022 воєнний стан продовжений до 25.04.2022.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженого Законом України №2212-ІХ від 21.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України № 2500-IX від 15.08.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України №2738-IX від 16.11.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України №2738-IX від 16.11.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України №2915-IX від 07.02.2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Водночас, Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію; мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Статтею 22 Закону №3543-ХІІ встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, якою передбачено, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Частиною п`ятою статті 22 Закону №3543-ХІІ передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частиною 2 статті 1 Закону №2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 3 статті 1 Закону №2232 передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини 9 статті 1 Закону №2232 щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Згідно з абзацом 1 частини 10 статті 1 Закону №2232 громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 14 Закону №2232 приписка громадян України чоловічої статі до призовних дільниць проводиться з метою взяття їх на військовий облік, визначення наявних призовних ресурсів, ступеня придатності до військової служби, встановлення освітнього рівня, здобутої спеціальності або професії, рівня фізичної підготовки, вивчення особистих якостей.
Для проведення приписки громадян України у районах (містах) утворюються призовні дільниці.
Для приписки до призовної дільниці громадяни України зобов`язані особисто прибути до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки в строк, зазначений у повістці, та подати необхідні документи, перелік яких установлюється Міністерством оборони України.
Частиною 3 статті 37 Закону №2232 передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік та не раніше ніж за три дні до вибуття з місця проживання знятися із зазначеного обліку.
Згідно з частиною 1 статті 33 Закону №2232 військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини 1 статті 34 Закону №2232-ХІІ персонально-якісний облік призовників і військовозобов`язаних передбачає облік відомостей (біографічні дані, стан здоров`я, результати співбесід, тощо) щодо призовників і військовозобов`язаних, які узагальнюються в особових справах призовників або в облікових картках військовозобов`язаних та реєструються в Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних. Ведення персонально-якісного обліку покладається на районні (міські) військові комісаріати.
У зв`язку з введенням Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 в Україні воєнного стану, з метою запровадженням та виконанням заходів вказаного правового режиму, направлених на забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та на виконання Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» здійснюється призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації.
У частині 5 статті 1 Закону №2232-ХІІ зазначено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232 взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, зокрема:
зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, служби зовнішньої розвідки України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України.
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 37 Закону №2232 зняттю з військового обліку військовозобов`язаних у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України:
які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання;
які прийняті на службу до Національної поліції України, Служби судової охорони, Державного бюро розслідувань, Бюро економічної безпеки України, органів і підрозділів цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України;
які вибули на строк більше трьох місяців за межі України;
в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України.
Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 37 Закону №2232 виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Разом з цим, механізм організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад та виконавчими апаратами районних, обласних рад (далі державні органи), військовими комісаріатами, військовими частинами, підприємствами, установами, організаціями та закладами освіти незалежно від їх підпорядкування та форми власності визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 №921 (далі - Порядок №921).
Згідно абзацу 18 пункт 56 Порядку №921 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки здійснюється за їх особистої присутності. При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 16 цього Порядку.
З наведеного слід дійти висновку, що законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, при знятті з військового обліку, Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік.
Відтак, на переконання суду, представник позивача помилково ототожнює в позовній заяві вказані вище поняття, зазначаючи, що його було повністю пожиттєво виключено (знято) з військового обліку.
Як зазначено представником відповідача 1 у відзиві від 22.11.2022 №1/4556, відповідно до протоколу від 09.02.2001 №19 призовною комісією Долинського ОМВК ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатний у воєнний час відповідно до статті 53-б гр. 1, на підставі Наказу Міністерства оборони України №2-94 та переданий на облік військовозобов`язаних запасу (а. с. 76-79).
У Тимчасовому посвідченні, виданому 03.08.2012, проставлена відмітка саме про зняття з військового обліку.(а.с. 10-11)
Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, в сукупності з встановленими вище обставинами справи, суд зазначає, що позивач не був виключений з військового обліку, а був знятий з нього на підставі Наказу МОУ №2-94, про що у Тимчасовому посвідченні, виданому 03.08.2012, проставлена відповідна відмітка.
Разом з цим, 15.01.2015 наказом Міністерства оборони України внесені зміни до Настанови з військового обліку в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №35 від 22.01.2002 щодо відміни положення про зняття з військового обліку громадян, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби в мирний час та обмежено придатними у воєнний час.
Крім того, суд зазначає, що така підстава, як визнання військово-лікарськими комісіями особи непридатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час відсутня в частині 5 статті 37 Закону №2232 для зняття військовозобов`язаного з військового обліку.
Оскільки позивача було саме знято з військового обліку на підставі Наказу МОУ № 2 - 94, а не виключено з нього, він відповідно до абзацу 7 пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232 повинен був повторно взятий на військовий облік.
Водночас, особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з пунктом 1.3 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402.
ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК) Збройних Сил України (підпункт 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402).
Відповідно до підпункту 2.6.1 пункту 2.6 розділу І Положення №402, до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать, зокрема, ВЛК військових комісаріатів.
Підпунктом 2.6.2 пункту 2.6 Положення №402 позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (у гарнізонних, госпітальних ВЛК не менше ніж три лікарі, в інших ВЛК і ЛЛК - терапевта, хірурга, невропатолога, окуліста, стоматолога, оториноларинголога, психіатра) і секретаря з середньою медичною освітою. До складу ВЛК (ЛЛК) можуть призначатися лікарі інших спеціальностей.
Підпунктом 2.10.1 пункту 2.10 Положення №402 визначено, що ВЛК військового комісаріату створюється у районному (міському) військовому комісаріаті в установленому законодавством порядку за узгодженням із заінтересованими органами.
Абзацом 3 підпункту 2.10.1 пункту 2.10 Положення № 402 встановлено, що Головою ВЛК районного (міського) військового комісаріату призначається лікар, найбільш підготовлений та досвідчений з питань військово-лікарської експертизи, наказом районного військового комісара після погодження з головним лікарем районної (міської) лікарні МОЗ України (головою ВЛК обласного військового комісаріату, Автономної Республіки Крим або ІНФОРМАЦІЯ_7 ).
Пунктом 1.1 1.2. глави 1 розділу II Положення №402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формувань у мирний та воєнний час.
Норми глави 3 розділу II Положення №402, встановлюють організацію здійснення медичного огляду військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Положення №402 організація медичного огляду призовників і допризовників покладається на районні (міські) комісії з питань приписки і районні (міські) призовні комісії, в областях - на обласні призовні комісії та призовні комісії Автономної Республіки Крим і міста Києва.
Пунктом 2.2 розділу ІІ Положення №402 визначено, що медичний огляд призовників проводиться на призовних дільницях районних (міських) військових комісаріатів лікарями, які залучаються з місцевих лікувальних закладів рішенням керівника місцевої державної адміністрації, на збірних пунктах Автономної Республіки Крим, обласних, Київського міського військових комісаріатів - лікарями медичного відділення тимчасового штату збірного пункту, які залучаються з лікувальних закладів відповідних управлінь охорони здоров`я.
Кожний призовник оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за наявності медичних показань і лікарями інших спеціальностей.
Безпосередньо керує роботою медичного персоналу, що залучається для медичного огляду призовників, лікар - член призовної комісії (комісії з питань приписки), який призначається з числа найбільш кваліфікованих лікарів-спеціалістів та має необхідні знання і досвід у галузі військово-лікарської експертизи. Кандидатура лікаря - члена районної призовної комісії (комісії з питань приписки) погоджується з лікарем - членом обласної призовної комісії (начальником медичного відділення тимчасового штату обласного збірного пункту).
Пунктом 2.6 розділу ІІ Положення №402 оцінка стану здоров`я та придатності до військової служби проводиться у відповідності з графою I Розкладу хвороб та графами 1 - 11 ТДВ «А».
Згідно з пунктом 2.7 розділу ІІ Положення №402 під час огляду призовників лікарі визначають стан їх здоров`я та ступінь придатності до військової служби. При цьому враховуються характер захворювання або фізичної вади, ступінь їх розвитку, функціональних порушень, а також освіта, спеціальність, фактична працездатність оглянутого та вимоги, які ставить військова служба до стану здоров`я у тому чи іншому виді Збройних Сил України, роді військ.
Пунктом 2.8 розділу ІІ Положення №402 визначено, що після закінчення огляду кожний лікар записує в облікову картку призовника (на збірному пункті - у Картку медичного огляду призовника на збірному пункті (додаток 8)) висновок про придатність (тимчасову непридатність або повну непридатність) до строкової військової служби, відповідну статтю Розкладу хвороб, дату огляду та підписує висновок із зазначенням свого прізвища та ініціалів і скріплює особистою печаткою. За результатами медичного огляду спеціалістами лікар - член призовної комісії приймає підсумкове рішення щодо придатності призовника за станом здоров`я до військової служби та служби в тому чи іншому роді військ, що скріплюється його підписом та особистою печаткою лікаря.
На призовників, у яких виявлені захворювання або відхилення від норми, що обмежують придатність за родами військ або визначають їх тимчасово непридатними та непридатними до строкової військової служби, оформлюється Висновок лікаря. Висновок підписується лікарем з обов`язковим зазначенням дати огляду, висновком про придатність до строкової військової служби.
Допризовники під час приписки до призовних дільниць та призовники під час призову на строкову військову службу, у яких виявлені захворювання або фізичні недоліки (вади) необоротного характеру (невиліковні), визнаються непридатними до військової служби
Враховуючи викладене, для визнання непридатними до військової служби призовники підлягають медичному огляду, після якого кожний лікар комісії записує в облікову картку призовника висновок про придатність (тимчасову непридатність або повну непридатність) до строкової військової служби, відповідну статтю Розкладу хвороб, дату огляду, підписує висновок із зазначенням свого прізвища та ініціалів і скріплює особистою печаткою.
За результатами медичного огляду лікар - член призовної комісії приймає підсумкове рішення щодо придатності призовника за станом здоров`я до військової служби та служби в тому чи іншому роді військ, що скріплюється його підписом та особистою печаткою лікаря.
Відповідно до пункту 3.3 глави 3 Положення №402 військовозобов`язані, визнані непридатними до військової служби, повторно оглядаються ВЛК військових комісаріатів за місцем проживання після обов`язкового обстеження у спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах. Медичний огляд цієї категорії громадян проводиться за графою ІІ Розкладу хвороб, а тих, які мають офіцерське звання, - за графою ІІІ цього Розкладу хвороб.
З огляду на наведене, медичний огляд ОСОБА_1 повинен проводитися саме за графою ІІ Розкладу хвороб.
Пунктом 3.8 глави 3 Положення №402 встановлено, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом, виносить одну із таких постанов: «Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «Обмежено придатний до військової служби»; «Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)»; «Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)»; «Придатний до військової служби».
Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.
Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: «Придатний до військової служби»; «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)»; «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».
Так представник позивача звернувся до суду з цим позовом, оскаржуючи дії та ймовірно прийняті рішення військово-лікарської комісії про придатність ОСОБА_1 до військової служби про які йому на момент звернення до суду невідомо, обґрунтовує позовні вимоги серед іншого і незгодою з результатами його медичного огляду, проведеного лікарями військово-лікарської комісії з 09.09.2022 по 14.09.2022.
У зв`язку з цим суд зазначає, що чинним законодавством встановлений порядок вирішення спірних питань при проходженні медичного огляду для визначення придатності до проходження військової служби, зокрема шляхом проведення повторного або контрольного медичного огляду, контрольного обстеження у військовому лікувальному закладі за рішенням штатної ВЛК (пункт 2.4.6. глави 2 розділу І, пункт 2.12 глави 2 розділу ІІ Положення №402).
Водночас, рішення про придатність, тимчасову або повну непридатність до військової служби, необхідність направлення його на лікування або додаткове обстеження лікарям інших спеціальностей приймається військово-лікарською комісією.
При цьому, комісія самостійно визначає необхідність проходження додаткового обстеження, а також види обстежень (амбулаторне чи стаціонарне) та спеціальності лікарів, обстеження яких є необхідними для достовірного встановлення стану здоров`я.
Так, згідно з пунктом 3.11 глави 3 Положення №402 у разі, коли лікарям ВЛК військового комісаріату важко остаточно визначити стан здоров`я військовозобов`язаного, він направляється на амбулаторне або стаціонарне обстеження у лікувально-профілактичний заклад МОЗ України з подальшим оглядом ВЛК військового комісаріату. Якщо обстеження проводилось у військовому лікувальному закладі, то огляд проводиться госпітальною (гарнізонною) ВЛК.
Разом з тим, пунктом 20.4 глави 20 Положення №402 встановлено, що у воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову «придатний до військової служби», за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.
Як встановлено судом, облік призовників ведеться згідно обліково-алфавітної книги призовників 1984 року народження, які проживають на території Долинського району і Болехівської міської ради Івано-Франківської області, де ОСОБА_1 внесений як призовник який приписаний до призовної дільниці 23.01.2001 (запис №20) (а. с. 91-92).
Згідно облікової картки ступінь придатності позивача визначено як обмежено придатний. В графі «Проходження військової служби» зазначено, що останній в ЗСУ не служив, В графі «Висновки військового комісара про використання у військовий час» 03.08.2012 внесено запис «ВОС-956647А Робітник підсобний будівельних робіт АК74» (а. с. 93).
Як встановлено судом з долученої до матеріалів справи копії картки обстеження та медичного огляду, щодо позивача було проведено медичний огляд щодо придатності його до військової служби (а. с. 95-96).
Так, для остаточного визначення стану здоров`я військовозобов`язаного ОСОБА_1 , відповідач відповідно до п. 3.11 Положення №402 надав направлення до Комунального неприбуткового підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» для додаткового медичного обстеження, про що в Журналі скерованих на додаткове обстеження ІНФОРМАЦІЯ_4 внесено запис №1026 (а. с. 99-100).
Після проходження медичного огляду позивачу було видано Акт дослідження стану здоров`я №1026, зареєстрованого 12.09.2022 №8317, відповідно до якого ОСОБА_1 12.09.2022 оглянуто комісійно та встановлено діагноз Легкий когнітивний розлад. F06.7 (а. с. 98).
Згідно висновку лікаря від 14.09.2022, на підставі даних об`єктивного дослідження, ОСОБА_1 , встановлено діагноз: «Легкий когнітивний розлад» (а. с. 97).
Після завершення медичного огляду ВЛК 19.09.2022, на підставі статті 14 «г» графи ІІ Розкладу хвороб, ТДВ «Б» графи, позивача визнано придатним до військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 19.09.2022 №143/2/4036 (а. с. 94).
Поряд з цим, обґрунтовуючи протиправність такого висновку ВЛК, представник позивача вказує, що наявні у нього хвороби є такими, які виключають його придатність до військової служби
Суд зазначає, що під час судового розгляду даного адміністративного спору до компетенції суду не відноситься встановлення діагнозів, наявності або відсутності певних хвороб та їх ступеню, а також віднесення порушень функції органів до значних, як і не здійснюється перегляд висновків лікарів за результатами медичного огляду.
Однак судом звертається увага на те, що позивач, вважаючи неправильними висновки лікарів про його придатність до військової служби, вправі ініціювати їх перегляд відповідними штатними ВЛК, оскільки виключно на лікарські комісії покладений обов`язок щодо проведення військово-лікарської експертизи для визначання придатності за станом здоров`я до військової служби призовників та військовозобов`язаних.
Водночас, Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі № 806/526/16 зазначив: «…що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі».
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Разом з тим, суд зазначає, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18.
При цьому позивачем не надані докази, що свідчили б про порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення ВЛК, факту порушення відповідачем такої процедури в межах даної справи не встановлено.
Таким чином, аналізуючи наведені вище вимоги законодавства та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що Довідка від 19.09.2022 №143/2/4036, видана військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо придатності до військової служби ОСОБА_1 , є такою, що видана відповідачем в межах повноважень та чинного законодавства.
Окрім того,суд зазначає, що попри результати медичного огляду ОСОБА_1 , військово-лікарською комісією, стосовно позивача не приймалося рішення щодо призову на військову службу під час мобілізації, а тому надання оцінки судом законності ймовірно прийнятого такого рішення не є предметом даного спору.
Щодо доводів представника позивача про наявність права на відстрочку від призову по мобілізації, суд зазначає наступне.
Згідно прохальної частини адміністративного позову позивач просить суд зобов`язати відповідача урахувати дію ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» відповідно до якої навіть у випадку, якщо позивач мав би статус військовослужбовця від призову по мобілізації він мав би безумовне право на відстрочку з тих підстав, що його мати є особою з інвалідністю ІІ групи при цьому в тексті адміністративного позову на обґрунтування порушеного його права посилається на п.2 ч.4. ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як можливу підставу отримання відстрочки.
Окрім вказаного, до матеріалів справи долучено довідку про реєстрацію та проживання від 19.09.2022 №375, виданою Шевченківським старостинським округом Вигодської селищної ради Івано-Франківської області, згідно якої ОСОБА_1 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та мешкає разом з ОСОБА_3 (мати), ОСОБА_4 (батько) та ОСОБА_5 (брат) (а. с. 18).
При цьому, з наявних матеріалів справи вбачається, що матері позивача встановлено ІІ групу інвалідності з 01.02.2016, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 02.02.2016 серії АВ №0633038 (а. с. 14-15).
Досліджуючи доводи позивача суд відмічає, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон №2232-XII.
Частина дев`ята статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначає категорії громадяни України щодо військового обов`язку, зокрема, військовослужбовці особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації (ч. 1 ст. 39 Закону №2232-XII).
Статтею 39 Закону №2232-ХІІ встановлено, що призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі Закон № 3543-ХІІ).
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на підставі статті 23 Закону №3543-ХІІ.
Так, згідно вказаної вище статті, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, серед іншого, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Водночас, пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону України №2232-ХІІ передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану, у тому числі, у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;
При цьому положеннями статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено виключні підстави для звільнення з військової служби під час її проходження.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Таким чином, позивач до моменту видання наказу та направлення до військової частини для проходження військової служби не є військовослужбовцем.
Згідно з частиною 4 статті 22 Закону № 3543-ХІІ призов громадян на військову службу (крім тих, що проходять службу у військовому резерві) під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють місцеві органи виконавчої влади через військові комісаріати (військовозобов`язаних Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України Служба зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Резервістів на військову службу під час оголошення мобілізації призивають командири військових частин, в яких вони проходять службу у військовому резерві.
Згідно пункту 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема оформляють для військовозобов`язаних відстрочки від призову під час мобілізації в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку.
Так, для використання права на одержання відстрочки від призову під час мобілізації військовозобов`язаний повинен надати відповідну заяву та долучити відповідні підтверджуючі документи.
Згідно відзиву на позовну заяву представником ІНФОРМАЦІЯ_2 вказано, що рішення про відстрочку від призову щодо ОСОБА_1 не приймалося, оскільки останній заяви про надання відстрочки з підтверджуючими документами не подавав, що свідчить про передчасність позовних вимог про зобов`язання відповідача урахувати дію статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо використання права на одержання відстрочки від призову під час мобілізації.
Водночас, матеріали справи не містять доказів звернення позивача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час проходження останнім військово-лікарської комісії.
При цьому, позивачем не надано і суду жодного підтвердження щодо повідомлення ним посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 про наявність відповідних документів, які можуть слугувати підставою для відстрочки під час мобілізації, що свідчить про відсутність підстав для визнання дій відповідача протиправними.
Разом з тим, суд враховує, що позивач повинен був повідомити повноважну особу ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що не бажає бути призваним за мобілізацією та має право на відстрочку від призову, а також надати підтверджуючі документи.
Таким чином, позивач у ході розгляду справи не надав належних, допустимих та достовірних доказів, що з достатньою переконливістю свідчили б про порушення відповідачем порядку мобілізації чи прав як військовозобов`язаного так і військовослужбовця, визначеного Законом №3543-XII чи Законом №2232-XII.
Розглянувши справу у межах позовних вимог, суд дійшов до висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_5 і ІНФОРМАЦІЯ_8 , які є місцевими органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, при проведенні роботи з призову громадян, порушень прав ОСОБА_1 не допускали та не вчиняли щодо нього протиправних дій, про що вказує представник позивача у позові.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Беручи до уваги встановлені обставини та наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не підлягає до задоволення
Відповідно до положень статті 139 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Представнику ОСОБА_1 рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 23 лютого 2023 р.