Справа № 380/545/23
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/545/23
провадження № П/380/550/23
У Х В А Л А

24 лютого 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у застосуванні із січня 2020 року, січня 2021 року та із січня 2022 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні позивачу грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавок та доплат, а також при звільненні компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу із січня 2020 року, січня 2021 року та січня 2022 року грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавок та доплат, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки при звільненні, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням із неї, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2020, на 01.01.2021 та на 01.01.2022 відповідно.

Ухвалою від 10.01.2023 позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 30.01.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

21.02.2023 відповідач разом із відзивом надіслав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду, зазначивши, що в матеріалах справи наявний витяг з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 05.10.2022 № 675-ос, який вказує на те, що позивач проходила військову службу, яка вважається публічною згідно п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України. Оскільки позивач не погоджується з протиправними діями відповідача, які полягають у застосуванні із січня 2020 року, січня 2021 року та із січня 2022 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавок та доплат, а також при звільненні компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, до спірних правовідносин слід застосовувати спеціальний процесуальний строк передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України місячний строк на звернення до суду. Відповідач також зазначає, що спеціальним законодавством визначено порядок звільнення з військової служби, встановлено час з моменту видачі наказу про звільнення до видачі наказу про виключення зі списків частини з метою з`ясування, урегулювання всіх проблемних питань щодо виплат, вислуги років, ін. та здачі посади, а в день виключення зі списків частини військовому доводиться наказ про виключення зі списків особового складу та в якому військовослужбовець особисто прописує про відсутність зауважень, а також отримує припис. Отже, дату виключення зі списків частини потрібно вважати датою, коли позивачу стало відомо про можливо порушені її права. З огляду на зазначене, відповідач просить адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Згідно із п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на наведені вище норми процесуального законодавства, суд розглядає клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в порядку письмового провадження.

Надаючи оцінку дотримання позивачем строку звернення до суду, суд враховує таке.

До 19.07.2022 строк звернення до суду з позовом про стягнення належної працівникові заробітної плати законодавством не обмежувався.

Однак, 19.07.2022 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 № 2352-ІХ, яким внесені зміни до діючого законодавства про працю.

Цим законом назву та частини першу і другу статті 233 викладено в такій редакції:

"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 24.01.2023 у справі №380/14011/22 зазначив таке:

"...Відповідно до статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Аналогічні за змістом норми є у Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008), де в абзаці 3 пункту 242 Положення зазначено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Отже, зазначені в Законі № 2352-ІХ "всі суми, що належать працівникові при звільненні", з врахуванням норм Положення № 1153/2008, це суми грошового, продовольчого та речового забезпечення.

При цьому, виключення особи зі списків особового складу військової частини, свідчить про повне забезпечення особи грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням, а також про те, що з військовослужбовцем проведені усі необхідні (у тому числі на думку військовослужбовця) розрахунки..."

Відтак, суд апеляційної інстанції у постанові від 24.01.2023 у справі № 380/14011/22 дійшов висновку, що до спорів з приводу виплати частини грошового забезпечення, яка не виплачена військовослужбовцю при звільненні, належить застосовувати норми ч. 2 ст. 233 КЗпП УКраїни, як спеціальну норму у цій категорії спорів, а не ч. 5 ст. 122 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що строк звернення до суду є процесуальним інститутом, відтак при вирішенні питання звернення до суду слід застосовувати процесуальне законодавство, яке чинне на час вчинення окремої процесуальної дії, тобто на час звернення позивачки до суду.

Позивач звернулась до суду 04.01.2023 з позовом про оскарження дій відповідача, пов`язаних із нарахуванням та виплатою грошового забезпечення, матеріальної допомоги, допомоги на оздоровлення, надбавок, доплат, а також компенсації при звільненні за невикористані дні щорічної основної відпустки, що є спором про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, а тому вирішуючи питання дотримання позивачкою строку звернення, суд застосовує ст. 233 КЗпП у редакції Закону № 2352-ІХ, що набрала чинності 19.07.2023 та унормовує вказані правовідносини на день подання позивачкою позову.

Як встановлено зі змісту позовної заяви, 05.10.2022 ОСОБА_1 виключена зі списків особового складу 7-ого прикордонного Карпатського загону Державної Прикордонної служби України.

До суду звернулась із цим позовом звернулася 04.01.2023, тобто в межах трьох місячного строку, визначеного Законом № 2352-ІХ.

Відтак, строк звернення до суду ОСОБА_1 не пропущений.

З огляду на зазначене, суд відмовляє ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Оцінка дотримання ОСОБА_1 строку звернення до суду надана судом в ухвалі Львівського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 у справі № 380/545/23.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 45 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Керуючись ст. ст. 122. 243, 248 КАС України, суд, суд

у х в а л и в:

Відмовити ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали направити учасникам справи (їх представникам).

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя Кисильова О.Й.