Справа № 500/2908/22
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 500/2908/22 пров. № А/857/18143/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Большакової О.О., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Рибачука А.В.,

представника позивача Кантелюка Т.-Т.Ю.,

представника відповідача Гавриляка Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року у справі № 500/2908/22 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецавтоінвест» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Подлісною І.М. в м. Тернополі Тернопільської області 18.11.2022 о 11:11 год., повний текст судового рішення складено 23.11.2022), -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецавтоінвест» (далі Позивач, ТОВ «Спецавтоінвест», Товариство) звернулося до суд з адміністративним позовом до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі також відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.12.2021 року № 418/33000703.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що 28.05.2021 позивачем отримано від постачальника важких дистилятів (газойлів) в об`ємах, більших ніж загальна місткість транспортних засобів та резервуара, розташованого за адресою: Хмельницька область, Чемеровецький район, с. Гуків, вул. Центральна, 2Д, чим порушено вимоги статті 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових лобів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», з урахуванням змін доповнень (далі - Закон № 481/95-ВР). Таким чином, вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 08.12.2021 року № 418/33000703 є обґрунтованим та прийнятим з дотриманням норм чинного податкового законодавства.

Відповідач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В судовому засіданні представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представник позивача проти задоволення такої заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі наказу від 03.11.2021 № 136 проведено фактичну перевірку за дотриманням ТОВ «Спецавтоінвест» законодавства в частині виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів за юридичною адресою: м. Тернопіль, вул. Митрополита Шептицького, 4А та місцями зберігання пального за адресами:

- м. Тернопіль, вул. Промислова, буд. 28, 30.

- Тернопільська область, Тернопільський район, с. Острів, вул. Промислова, буд. 9-А та буд. 5, корпус Б.

- Тернопільська область, Козівський район, смт. Козова, вул. Богуна, буд. 3.

- Хмельницька область, Чемеровецький район, с. Гуків, вул. 2Д.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 12.11.2021 № 412/33-00-07-03-РРО/33589252 (далі також Акт перевірки), яким встановлено порушення Закону № 481/95-ВР.

Позивачем листом від 25.11.2021 № 179 подано заперечення на Акт перевірки, також Листом від 29.11.2021 № 4071/6/33-00-07-03 відповідачем повідомлено Позивача про дату, час і місце розгляду заперечення від 25.11.2021.

За результатами розгляду заперечення від 25.11.2021, листом від 07.12.2021 № 4213/6/33-00-07-03 Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків надано відповідь Позивачу.

Листом від 08.12.2021 № 4224/6/33-00-07-03 відповідачем направлено позивачу податкове повідомлення-рішення № 418/33000703 від 08.12.2021 (далі також - ППР) винесене на підставі Акту перевірки, за яким Позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 500000 грн.

Не погоджуючись із ППР Позивачем листом від 24.12.2021 № 191 подано скаргу в порядку статті 56 ПК України до Державної податкової служби України.

Державною податковою службою України листом від 12.07.2022 № 7085/6/99-00-06-03-02-05 надано Позивачу рішення про результат розгляду скарги відповідно до якого скаргу від 24.12.2021 № 191 залишено без задоволення, а ППР - без змін.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що висновок контролюючого органу про наявність в діях ТОВ «Спецавтоінвест» ознак податкового правопорушення не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та спростовується письмовими доказами у справі, що є підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 08.12.2021 № 418/33000703.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Стаття 1 Закону № 481/95-ВР передбачає, що наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Відповідно до статті 15 Закону № 481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

Згідно з підпунктом 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Відповідно до статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Таким чином, з системного аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку про те, що суб`єкту господарювання необхідно отримувати ліцензію для здійснення зберігання пального у стаціонарних цистернах/ємностях, тоді як отримання ліцензії для здійснення зберігання пального у паливному баку як ємності для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої чинним законодавством не передбачено, що виключає у такому випадку застосування штрафу за зберігання пального без наявності ліцензії в сумі 500000,00 грн.

Апеляційним судом встановлено, що на підставі Акту фактичної перевірки від 12.11.2021 податковим органом встановлено наступні порушення, а саме позивачу на акцизний склад за адресою: Хмельницька обл., Чемеровецький р-н., с. Гуків, вул. Центральна, 2Д, в період з 01.07.2020 по 17.09.2021 поставлено дизельного палива, що перевищує загальну місткість резервуару для зберігання пального, обсяг якого 25000 л. Відповідно відповідач прийшов до висновку про зберігання пального без отримання ліцензії.

В акті перевірки податковий орган зазначає, що 13.05.2021 та 28.05.2021 на вищенаведений склад позивача поставлено палива 32372,23 л. та 59392,73 л. відповідно.

Однак, з матеріалів справи встановлено, що на адресу Хмельницька обл., Чемеровецький р-н., с. Гуків, вул. Центральна, 2Д поставлено:

13.05.2021р. згідно ТТН № РН-01050148 від ФОП ОСОБА_1 - 12549,75 л. (приведених до темп. 15 С°) дизельного палива;

28.05.2021р. згідно ТТН № РН-01050411 від ФОП ОСОБА_1 - 21134,75 л. (приведених до темп. 15 С°) дизельного палива.

Також апеляційним судом встановлено, що 13.05.2021 року згідно ТТН № РН-01050147 (копія додається) від ФОП ОСОБА_1 поставлено 32372,23 л. дизельного палива на адресу ліцензійного місця зберігання АДРЕСА_1 . Саме на цю кількість дизельного пального на дату 13.05.2021 року відповідач відносить до адреси АДРЕСА_2 та робить висновок, що наявне зберігання без отримання ліцензії.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що 13.05.2021 на адресу АДРЕСА_2 позивачу було поставлено 12549,75 л. дизельного палива, що підтверджується ТТН № РН-01050148, яка наявна в матеріалах справи. Дизельне паливо у кількості 32372,23 л. поставлено на інший склад позивача, який знаходиться у Тернопільській області.

Щодо покликання відповідача на те, що 28.05.2021 на склад позивача за адресою: адресу АДРЕСА_2 було поставлено 59392,73 л., апеляційний суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 28.05.2021р. згідно ТТН № РН-01050411 від ФОП ОСОБА_1 на вищенаведений склад поставлено 21134,75 л. дизельного палива. Також 28.05.2021 на адресу ліцензійного місця зберігання Тернопільська обл., Тернопільський р-н., с. Острів, вул. Промислова, 9а, відповідно до ТТН № РН-0105041, від ФОП Клепач поставлено 38257,98 л дизельного палива.

Аналізуючи вказані товаро-транспортні накладні, колегія суддів приходить до висновку про те, що фіскальний орган додав літраж отриманого позивачем дизельного палива за 28.05.2021, який поставлявся на різні адреси ліцензійного місця зберігання, а саме 21134,75 л. + 38257,98 л, та отримав суму 59392,73 л.

Апеляційний суд зазначає, що покликання відповідача на поставку дизельного палива відповідачу 28.05.2021, що перевищує загальну місткість резервуару для зберігання пального, на адресу АДРЕСА_2 , є помилковим, що підтверджується матеріалами справи, а саме товаро-транспортними накладними. Доказів протилежного відповідачем не надано.

Для підтвердження порушень, викладених в акті перевірки, відповідач покликається на дані з Єдиного реєстру акцизних накладних, зокрема на те, що на підставі акцизної накладної від 28.05.2021 № 2827 (реєстраційний № ) позивачем отримано від ФОП ОСОБА_1 важкі дистиляти (газойлі) у кількості 21134,75 л. на адресу розвантаження АДРЕСА_2 та на підставі акцизної накладної від 28.05.2021 № 2826 (реєстраційний № ) отримано від ФОП ОСОБА_1 важкі дистиляти (газойлі) у кількості 38258 л. на адресу розвантаження АДРЕСА_2 .

Однак, з матеріалів справи встановлено, що 28.05.2021 року ФОП ОСОБА_1 на підставі ТТН № РН-01050410 від 28.05.2021 р. (копія додається) поставлено дизельне паливо у кількості 38257,98 л. на адресу АДРЕСА_1 .

ФОП ОСОБА_1 на звернення Позивача щодо надання копії акцизної накладної від 28.05.2021 № 2826 (реєстраційний № ) на поставку 38258 л. дизельного пального, надав розрахунок коригування № 119 від 28.05.2021 року вказаної акцизної накладної (копія додається), яким відмінено вказану накладну у зв`язку з тим що в ній була зазначена невірна адреса доставки.

Надано нову акцизну накладу № 8294 від 28.05.2021 року (реєстраційний № ) на поставку 38257,98 л. дизельного пального на адресу Тернопільська обл., Тернопільський р-н., с. Острів, вул. Промислова, 9а, яка відповідає фактичній поставці.

Відтак, покликання відповідача на дані з Єдиного реєстру акцизних накладних є помилковими.

Крім того, позивачу не надавались акцизні накладні, якими відповідач уже після перевірки обґрунтовує поставку пального понад об`єми резервуару для зберігання на який отримано ліцензію, оскільки ТОВ «Спецавтоінвест» не є платником акцизного податку, саме тому немає доступу до акцизних накладних, які виписуються постачальником.

Також, під час проведення перевірки податковий орган досліджував лише надані йому первинні документи, а саме на товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (форма 1-ТТН), що підтверджується пунктом 2.2.20 Акту перевірки. Відповідно акцизні накладні, які не були предметом дослідження в ході перевірки, не можуть братись до уваги.

Щодо інших дат поставлення дизельного палива позивачу, зазначених в Акті перевірки за період з 01.07.2020 по 17.09.2021, колегія суддів зазначає, що різниця між об`ємом резервуару, обсяг якого 25000 л, та обсягами поставки у період проведення перевірки спростовується неврахуванням заправлення позивачем власних транспортних засобів під час зливу пального. Виробничий процес Товариства зумовлює заправку транспортних засобів безперервно. Злив дизельного пального з бензовозів контрагентів-постачальників не зупиняє роботу заправного комплексу. Автопарк позивача налічує більше 250 одиниць спеціалізованої техніки, об`єм паливних баків яких, в залежності від моделі, становить від 300 до 400 л. Вищенаведене підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме належним чином завіреними копіями договорів оренди транспортних засобів та копіями дорожніх листів.

Також апелянт покликається на те, що забороняється здійснювати одночасно приймання та відпуск нафти і нафтопродукту з одного і того самого резервуара у випадках, коли за результатами вимірювань у резервуарах проводяться їх приймання та відпуск, що передбачено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 року за № 805/15496 (далі Інструкція). Зазначає, що аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 16.09.2022 у справі № 440/728/20.

Надаючи оцінку таким доводам Відповідача, апеляційний суд зазначає, що дійсно Позивач в позовній заяві покликається на паралельну з заповненням резервуару заправкою баків транспорту підприємства.

Разом з тим, апеляційний суд наголошує, що в цих же доводах позивач покликається на особливості внутрішньої конструкції бензовозів, яка дозволяє порційно зливати наявне в бензовозі пальне, а в період між підготовкою секцій бензовоза до зливу здійснювалася заправка в баки транспорту Позивача.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази порушення позивачем Інструкції.

Також апеляційний суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що навіть за умови доведеності порушення Позивачем Інструкції, тобто одночасної заправки транспорту із резервуара та наповнення резервуара з бензовоза, таке порушення не є доказом зберігання пального в кількості, що перевищує об`єм наявного у Позивача резервуара, а відтак і підставою для накладення на Позивача штрафу згідно з оскаржуваним ППР.

Покликання апелянта на правову позицію Верховного Суду у справі № 440/728/20 безпідставна, тому що стосується інших правовідносин, ніж у справі, що розглядається.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачами в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає.

Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року у справі № 500/2908/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав та у випадках, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 24.02.2023