Справа № 380/8442/22
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 лютого 2023 року

м. Київ

справа №380/8442/22

адміністративне провадження №К/990/4827/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача: Мартинюк Н.М.,

суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі №380/8442/22 за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання неправомірними дій, визнання протиправними і скасування постанов, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просила суд:

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), які виявились у неналежному та неповному і необ`єктивному розгляді звернення (заяви) представника ОСОБА_1 адвоката Підбірного Миколи Ярославовича від 5 травня 2022 року;

- визнати протиправними та скасувати постанови держаного виконавця Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а саме: ВП 51219770 від 2 жовтня 2019 року про стягнення витрат виконавчого провадження; ВП 51219770 від 2 жовтня 2019 року про стягнення виконавчого збору; ВП 60213794 від 4 жовтня 2019 року про накладення арешту на майно боржника;

- зобов`язати Голосіївський відділ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вилучити із Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 як боржника згідно виконавчих проваджень ВП 60213731 про стягнення витрат виконавчого провадження та ВП 60213794 про стягнення виконавчого збору.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду позов задоволено частково:

визнано протиправною і скасовано постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 2 жовтня 2019 року ВП №51219770 про стягнення виконавчого збору;

визнано протиправною і скасовано постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 11 жовтня 2019 року ВП №60213794 про арешт майна боржника.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (03022, місто Київ, вулиця Ломоносова 22/15; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі: 5356 (п`ять тисяч триста п`ятдесят шість) грн 64 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2022 року апеляційну скаргу Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишено без руху з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року, з огляду не усунення скаржником недоліків, зазначених судом в ухвалі про залишення скарги без руху, у відкритті апеляційного провадження відмовлено.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), вдруге подавши її 13 лютого 2023 року.

У своїй касаційній скарзі Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі №380/8442/22, і зобов`язати суд апеляційної інстанції прийняти до розгляду його апеляційну скаргу. Також скаржник просить поновити строк касаційного оскарження.

Під час перевірки зазначених матеріалів встановлено, що подана касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому має бути залишена без руху з огляду на таке.

Так, згідно статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі цій справі постановлена 21 листопада 2022 року. Повний текст складено того ж дня. Однак скаржник подав касаційну скаргу 13 лютого 2023 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження вказує, що скаржник пропустив строк з поважних причин, а саме: у зв`язку із великим навантаженням державних виконавців у робочий час і наявними плановими, позаплановими, екстреними та стабілізаційними відключеннями електроенергії.

Судом також встановлено, що з касаційною скаргою на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі цій справі постановлена 21 листопада 2022 року скаржник звертається вдруге.

Вперше подана касаційна скарга була повернута ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2023 року.

Суд наголошує, що пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.

Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.

До того ж, відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, положеннями процесуального закону учасників справи зобов`язано діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку касаційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Як зазначено в пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» (№32053/13), право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обґрунтованого рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлює особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

З огляду на вказане, Суд дійшов висновку про те, що при належному добросовісному відношенні скаржник не був позбавлений можливості подати касаційну скаргу в найкоротший строк як після ознайомлення із оскаржуваною ухвалою апеляційного суду, так і після отримання ухвали Верховного Суду про повернення вперше поданої касаційної скарги, проте, таким правом скаржник не скористався.

Отже, Суд не вважає клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтованим, адже скаржник зазначив причини, які Суд не вважає поважними, оскільки не є такими, що не залежать від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

До того ж, під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що касаційна скарга містить платіжне доручення про сплату судового збору, яким судовий збір сплачено не у повному розмірі.

Так, згідно з частиною четвертою статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Підпунктом 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 1 січня 2023 року (на момент звернення з касаційною скаргою) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить: 2684 грн.

Натомість відповідно до платіжного доручення №215 від 16 січня 2023 року судовий збір скаржником сплачено у розмірі: 2589 грн.

З огляду на зазначене, скаржнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі: 95 грн.

Реквізити для сплати судового збору:

ГУК у м.Києві/Печерський район/22030102;

код отримувача ;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007;

код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)".

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Отже, касаційна скарга подана після закінчення строку на касаційне оскарження і не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому відповідно до частини другої статті 332 КАС України суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, а саме надання: 1) клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, де вказати інші підстави пропуску строку з наданням відповідних доказів їх поважності; 2) документу про доплату судового збору.

На підставі вищенаведеного та керуючись статями 169, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними підстави пропуску строку Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі №380/8442/22.

2. Касаційну скаргу Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі №380/8442/22 за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання неправомірними дій, визнання протиправними і скасування постанов, зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

3. Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду