Справа № 160/3361/23
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

24 лютого 2023 р. Справа № 160/3361/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сидоренко Д.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському районах міста Дніпра Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському районах міста Дніпра Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому позивач просить суд визнати неправомірними дії Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському районах міста Дніпра Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коляденко Яніни Станіславівни щодо безпідставної зміни призначення дати повторної виконавчої дії з 22.08.2023 року о 12:00 на 22.02.2023 о 12:00.

Суд при вирішенні питання відкриття провадження у справі, виходить з такого.

У відповідності до вимог статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2 червня 2016 року № 1403-VIII рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як встановлено матеріалами позовної заяви, постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.11.2022 року у справі №205/3743/20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107117778) апеляційні скарги Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 31 травня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Райська Тетяна Максимівна про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та витребування майна задовольнити. Скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни (індексний номер рішення 50932704 від 03 лютого 2020 року) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно - квартиру, загальною площею 33,1 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2101, розташованої за адресою : АДРЕСА_9 ), номер запису про право власності 35299783 від 30 січня 2020 року. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 лютого 2020 року, посвідчене приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою Ольгою Валеріївною і зареєстроване в реєстрі за № 2026, спадкова справа №03/2020, видане на ім`я ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , після смерті НОМЕР_1 . Витребувано від ОСОБА_2 , на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_1 (раніше ж/ АДРЕСА_10 ) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2101. У задоволенні позову Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах Дніпровської міської ради пред`явленого до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у розмірі по 20548,26грн. з кожної. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Дніпровської міської ради судовий збір у розмірі по 12035.26грн., з кожної.

Постановою державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському районах міста Дніпра Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коляденко Я.С. від 25.01.2023 (ВП №70839530) відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №205/3743/20 від 28.12.2020 року про витребування від ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2101.

Згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень, в межах зазначеного виконавчого провадження, також було винесено постанову про виправлення помилки від 22.02.2023 року, в якій виправлено помилку в даті наступних виконавчих дій з 22.08.2023 на 22.02.2023, оскільки в 08.02.2023 року під час складання акту державного виконавця було допущено технічну помилку в даті наступних виконавчих дій.

Не погоджуючись з діями державного виконавця щодо зміни призначення дати повторної виконавчої дії з 22.08.2023 року о 12:00 на 22.02.2023 о 12:00., позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про їх скасування.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому, відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 2 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, згідно даної норми, до адміністративного суду можуть бути оскаржені сторонами постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Зазначений висновок як раз і висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду, на які посилається позивач у позовні заяві (№758/8095/15ц, №545/2246/15-Ц, №370/1288/15 та інші),

Таким чином, враховуючи те, предметом спору не є оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, та дій під час примусового виконання вказаних постанов, данний спір підлягає розгляду судом, яким видано виконавчий лист 28.12.2022 року №205/3743/20, тобто Ленінським районним судом м.Дніпропетровська в порядку цивільного судочинства.

Великою Палатою Верховного Суду переглянута в порядку цивільного судочинства справа з аналогічними правовідносинами, про що свідчить постанова від 20.04.2022 року у справі №756/8815/20.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2016 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом (рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява №7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої, частини другої статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі та роз`яснити позивачу, що його позов підлягає розгляду у загальному місцевому суді за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 170, 171, 241 - 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському районах міста Дніпра Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання дій протиправними.

Копію ухвали разом із заявою та доданими матеріалами надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини п`ятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені ст.ст.295, 297 цього Кодексу.

Суддя Д.В. Сидоренко