Справа № 320/16576/21
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2023 року № 320/16576/21

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області

до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської

області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася Зазимська сільська рада Броварського району Київської області з позовом до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови головного державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у межах виконавчого провадження №66260916 про накладення на боржника Зазимську сільську раду Броварського району Київської області штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Позов мотивовано незаконністю постанови про накладення на позивача штрафу з огляду на обставини, які значно ускладнюють виконання рішення суду. Зокрема, позивач зауважив, що не був повідомлений по початок примусового виконання рішення суду. При цьому наголосив на тому, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 у справі №320/7903/20 у Зазимській сільській раді Броварського району Київської області проведено перевірку, якою встановлено, що станом на 23.10.2021 проекти рішень та їх копії від 27.02.2020, які виносились на 45 сесію 7 скликання колишньої Пухівської сільської ради Броварського району Київської області до останнього не надходили та по акту приймання-передачі не передавалися. Відтак, Зазимська сільська рада Броварського району Київської області позбавлена реальної можливості виконати рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 у справі №320/7903/20.

Відповідач своїм правом, передбаченим статтею 162 КАС України, не скористався, відзиу на адміністративний позов до суду не надано.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 у справі №320/7903/20 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, визнано протиправною бездіяльність Пухівської сільської ради щодо ненадання запитуваної інформації на запит ОСОБА_1 №50 від 04.03.2020 та зобов`язано Пухівську сільську раду надати ОСОБА_1 запитувану інформацію за запитом №50 від 04.03.2020 в термін п`ять робочих днів з моменту набрання законної сили рішенням суду.

На виконання зазначеного судового рішення Київським окружним адміністративним судом видано 06.04.2021 виконавчий лист №320/7903/20.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2021 замінено у виконавчому листі №320/7903/20, виданому 06.04.2021 Київським окружним адміністративним судом, боржника Пухівську сільську раду Броварського району Київської області на правонаступника Зазимську сільську раду Броварського району Київської області (, місцезнаходження: 07415, Київська область, Броварський район, с. Зазим`є, вул. Широка, 6).

23.11.2021 головним державним виконавцем Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністертсва юстиції (м. Київ) винесено постанову №66260916 про накладення штрафу на боржника Зазимську сільську раду Броварського району Київської області на користь держави у розмірі 5100,00 грн., за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду.

Вважаючи постанову про накладення штрафу №66260916 необґрунтованою та незаконною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (в редакції, яка була чинною на момент прийняття спірних постанов).

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 18 Закону №140 визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 63 Закону №1404 визначений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Згідно частини 1 статті 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини 2, 3 статті 63 Закону №1404 у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначається вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частинами 1, 2 статті 75 Закону №1404 визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 статті 75 Закону №1404 визначено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, вказаними нормами встановлений вичерпний перелік дій, які підлягають вчиненню державним виконавцем у випадку невиконання боржником рішення суду та встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин.

Спірні відносини виникли з приводу примусового виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 № 320/7903/20 в частині зобов`язання Пухівську сільську раду надати ОСОБА_1 запитувану інформацію за запитом №50 від 04.03.2020 в термін п`ять робочих днів з моменту набрання законної сили рішенням суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про поважність причин невиконання постанови суду станом на момент винесення оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим у державного виконавця були відсутні правові підстави застосовувати до позивача санкцію у вигляді накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн

Надаючи оцінку правомірності накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення , суд з`ясувує, зокрема, часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку суд зауважує, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Відтак, проаналізувавши вищенаведені норми законодавства, суд доходить до висновку, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Тобто, державний виконавець повинен встановити відсутність поважних причин невиконання судового рішення.

Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його волевиявлення.

Поважність причин невиконання судового рішення повинна оцінюватися у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкоджало його виконанню.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.12.2018 по справі № 821/1568/16 та від 08 липня 2021 року по справі № 640/11833/19.

Судом встановлено, що державний виконавець встановив факт невиконання відповідачем судового рішення та наклав на останнього штраф у сумі 5100 грн. Водночас, в даному випадку, приймаючи оскаржувану постанову державний виконавець не пересвідчився у відсутності поважних причин невиконання боржником судового рішення.

Постанова державного виконавця про накладення штрафу не містить обґрунтувань щодо реальної можливості позивача виконати рішення суду та умисного не вчинення цих дій.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, Зазимська сільська рада Броварського району не отримувала ані постанови про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення Київського окружного адміністративного суду, ані постанови про заміну сторони виконавчого провадження, відтак, не була належним чином повідомлена про початок примусового виконання рішення суду.

Суд приходить до висновку, що вчинення державним виконавцем первісних виконавчих дій здійснювалося з порушенням вимог частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, без належного повідомлення боржника.

Разом із тим судом встановлено, що позивач листами від 09.09.2021 №1116/02-25 та від 23.10.2021 №1259/02-25 повідомив в.о начальника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що станом на 09.09.2021 проекти рішень та їх копії від 27.02.2020, які виносились на 45 сесію 7 скликання Пухівської сільської ради Броварського району Київської області до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області не надходили та по акту приймання-передачі не передавалися. Зауважено, що за інформацією наданою старостою села Пухівка, проекти затребуваних рішень в електронному та паперовому варіанті не збереглися, відповідно, Зазимська сільська рада не є розпорядником запитуваних копій проектів рішень.

Крім того, позивачем повідомлено про зверенення до Київського окружного адміністартивного суду з заявою про роз`яснення судового рішення у справі №320/7903/20, яку станом на момент винесення оскаржуваної постанови розглянуто не було.

Враховуючи вищевикладені обставини та послідовні дії позивача, що безпосередньо були направленні на виконання постанови суду, яку не вдалося виконати у встановлені строки, в даному випадку відсутні підстави для покладення на позивача штрафних санкцій.

Встановлені судом обставини справи не можуть вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Відтак, судом встановлено поважність причин невиконання постанови суду, яку не було виконано з незалежних від позивача причин.

За наведених обставин, постанова головного державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у межах виконавчого провадження №66260916 про накладення на боржника Зазимську сільську раду Броварського району Київської області штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З огляду на вказані обставини справи та аналіз чинного законодавства, суд доходить висновку, що відповідач, при ухваленні спірних постанов, діяв поза межами повноважень, з огляду на що позовні вимоги належить задовольнити.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 КАС України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 90,132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Зазимської сільської ради Броварського району Київської області задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №66260916 від 22.11.2021 про накладення на боржника Зазимську сільську раду Броварського району Київської області штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Позивач: Зазимська сільська рада Броварського району Київської області (, адреса місцезнаходження: 07415, Київська область, Броварський район, с. Зазим`я, вул. Широка, 6)

Відповідач: Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, адреса місцезнаходження: 07400, Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, 39 (4 -поверх)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Колеснікова І.С.