Справа № 380/11658/22
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними дій та скасування постанов,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом (а.с.28-33) до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Дрогобицький ВДВС, відповідач) з такими вимогами:
- визнати неправомірними дії державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Масника Ю.М. у виконавчому провадженні ВП №59251815;
- скасувати постанову про арешт майна боржника від 15.06.2022 у виконавчому провадженні ВП №59251815;
- скасувати постанову про арешт коштів боржника від 17.08.2022 у виконавчому провадженні ВП №59251815.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 повідомив, що вироком Сихівського районного суду м. Львова від 10.09.2018 його засуджено за ч.3 статті 27, ч.1 статті 14, пунктами 6, 11 ч.2 статті 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років із конфіскацією майна. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 19.04.2019 зазначений вирок Сихівського районного суду м. Львова змінений - пом`якшено призначене ОСОБА_1 покарання та постановлено вважати його засудженим за ч.3 статті 27, ч.1 статті 14, пунктами 6, 11 ч.2 статті 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна, в решті вирок залишений без змін. Постановою Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 17.12.2019 в справі №461/2129/15-к, вирок Сихівського районного суду м. Львова від 10.09.2018 та ухвалу Львівського апеляційного суду від 19.04.2019 щодо ОСОБА_1 змінено: виключено із судових рішень посилання на протоколи про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, ухвали Апеляційного суду Львівської області про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_1 як на докази винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 статті 27, ч.1 статті 14, пунктами 6, 11 ч. 2 статті 115 КК України. В решті судові рішення залишено без змін. Державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Гаврилик Н.Т. виніс постанову від 06.06.2019 ВП №59251815, якою відкрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Сихівського районного суду м.Львова №461/2129/15-к від 08.05.2019 та постановив конфіскувати в ОСОБА_1 усе належне йому на праві власності майно. Позивач вказує, що з часу відкриття виконавчого провадження три роки державний виконавець не вчиняв жодних виконавчих дій; у червні 2022 року це виконавче провадження було передано на виконання державному виконавцю Масник Ю.М.
Державний виконавець Дрогобицького ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного МУ МЮ (м. Львів) Масник Ю.М. винесла: - постанову про арешт майна боржника від 15.06.2022 ВП №59251815, відповідно до якої постановлено накласти арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 ; - постанову про арешт коштів боржника від 17.08.2022 ВП №59251815, відповідно до якої постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 .
Позивач не погоджується з винесеними державним виконавцем постановами, стверджує, що рахунки в АТ КБ «Приватбанк», AT «Універсалбанк», AT «Тас Ком Банк», АТ «Кредобанк» та АТ «Альфд Банк» були відкриті після видання Сихівським районним судом м. Львова виконавчого листа №461/2129/15-к від 08.05.2019. Вказує, що вирок суду набрав законної сили, а він вже відбув покарання за цим вироком, проте відповідач надалі накладає стягнення (арештовує кошти на рахунках, накладає арешт на майно) на виконання цього вироку. Позивач вважає такі дії державного виконавця незаконним, а винесені постанови протиправними.
Суд відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом та призначив таку до розгляду в порядку спрощеного провадження позовного провадження. Суд врахував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 при вирішенні юрисдикційного спору у справі № 383/493/18 сформувала висновок про те, що оскарження рішень та дій органів ДВС при виконанні вироку суду в частині конфіскації майна засудженого відбувається в порядку адміністративного судочинства.
Відповідач подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 62-65), позов не визнає, вважає його безпідставним. Відповідач зазначає, що в провадженні Дрогобицького ВДВС перебуває виконавче провадження №59251815 з примусового виконання виконавчого листа №461/2129/15-к від 08.05.2019, виданого Сихівським районним судом м. Львова про конфіскацію в ОСОБА_1 усього належного йому на праві власності майна. Керуючись пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» 17.08.2022 державний виконавець Дрогобицького ВДВС Масник Ю.М. винесла постанову про арешт коштів боржника №59251815, яку скерувала до виконання банківським установам. Цього ж дня постанову про арешт коштів боржника отримав наручно боржник. 17.08.2022 боржник/ ОСОБА_1 подав заяву про зняття арешту з рахунків, які відкриті у АТ КБ «Приватбанк», АТ «Універсалбанк», АТ «Тас Ком Банк», АТ «Кредобанк» та АТ «Альфабанк, зауваживши, що такі рахунки призначені для зберігання коштів та здійснення будь-яких розрахунково-касових операцій, у тому числі для виплати заробітної плати. Відповідач відмовив боржнику у знятті арешту з огляду на те, що можливість зарахування на рахунки боржника будь-яких виплат та переказів свідчить про відсутність підстав для зняття арешту.
15.06.2022 державний виконавець Дрогобицького ВДВС виніс постанову про арешт майна боржника №59251815. Відповідно до даних інформаційної довідки №308309275 ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить 1/3 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 . Державний виконавець 22.08.2022 скерував запит до КП ЛОР «Дрогобицький МБТІ та ЕО» для надання копії правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві спільної сумісної власності боржнику ОСОБА_1 , для звернення до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про виділ частки та подальшого опису зазначеної квартири. Відповідач вважає, що державний виконавець в межах виконавчого провадження №59251815 діяв виключно у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .
На вимогу ухвали суду від 12.12.2022 про витребування доказів відповідач надіслав копії матеріалів виконавчого провадження АСВП №59251815 (а.с. 89-162).
Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:
10.09.2018 Сихівський районний суд м. Львова виніс вирок у справі №461/2129/15-к, відповідно до якого ОСОБА_1 , зокрема, визнано винуватим за ч.3 статті 27, ч.1 статті 14, пунктами 6, 11 ч.2 статті 115 КК України та призначено покарання дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією майна (а.с. 130-148). Ухвалою Львівського апеляційного суду від 19.04.2019 зазначений вирок Сихівського районного суду м. Львова змінений; пом`якшено призначене ОСОБА_1 покарання та постановлено вважати його засудженим за ч.3 статті 27, ч.1 статті 14, пунктами 6, 11 ч.2 статті 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна; на підставі ч.5 статті 72 КК України, в редакції Закону №838-VІ від 26.11.2015 постановлено зарахувати ОСОБА_1 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31.10.2014 по 01.03.2016, з 08.12.2016 по 19.04.2019 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; в решті вирок залишений без змін (а.с. 149-160).
08.05.2019 Сихівський районний суд м.Львова видав виконавчий лист №461/2129/15-к про конфіскацію в ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усього належного йому на праві власності майна (а.с. 128-129). Супровідним листом від 08.05.2019 цей виконавчий лист надісланий для примусового виконання Дрогобицькому ВДВС (а.с. 127) разомм із довідкою про те, що постанова про накладення арешту на майно та протокол опису майна відсутні в матеріалах кримінального провадження (а.с. 161).
Державний виконавець Дрогобицького ВДВС Гаврилик Н.Т. 06.06.2019 прийняв постанову ВП №59251815 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Сихівського районного суду м. Львова №461/2129/15-к від 08.05.2019 про конфіскацію в ОСОБА_1 усього належного йому на праві власності майна (а.с. 126).
26.04.2021 державний виконавець отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до якої 18.06.2019 реєстратором/Дрогобицьким ВДВС на підставі постанови про арешт майна боржника №57667480 від 18.06.2019 зареєстроване обтяження арешт усього нерухомого майна боржника/ ОСОБА_1 (а.с.123). Відповідно до відомостей про об`єкт нерухомого майна, ОСОБА_1 володіє на праві приватної спільної сумісної власності квартирою АДРЕСА_2 (а.с.124).
15.06.2022 державний виконавець Дрогобицького ВДВС Масник Ю.М. прийняла постанову ВП №59251815 про арешт майна боржника, відповідно до якої наклала арешт на все майно, що належить боржнику ( ОСОБА_1 ) (а.с. 121) та зареєстрував обтяження всього рухомого майна (а.с. 122).
17.08.2022 державний виконавець Дрогобицького ВДВС Масник Ю.М. прийняла постанову ВП №59251815 про арешт коштів боржника, відповідно до якої постановила накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 119).
Копію постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 отримав 17.08.2022, про що розписався на постанові та цього ж дня звернувся до державного виконавця із заявою про зняття арешту з його рахунків, які відкриті в у АТ КБ «Приватбанк», АТ «Універсалбанк», АТ «Тас Ком Банк», АТ «Кредобанк» та АТ «Альфабанк (а.с. 116). У відповідь Дрогобицький ВДВС скерував заявнику лист від 17.08.2022 №АСВП59251815/15.7/ НОМЕР_2 , зі змісту якого ОСОБА_1 відмовлено у знятті арешту з коштів за відсутності для цього правових підстав. В листі заявнику роз`яснено, що з-під арешту можуть бути звільнені кошти за умови отримання державним виконавцем документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти заборонено відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 114-115).
22.08.2022 державний виконавець скерував запит №59251815 в комунальне підприємство Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про надання копій правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві спільної сумісної власності боржнику ОСОБА_1 (а.с.112). У відповідь листом №1339 від 12.09.2022 комунальне підприємство Львівської обласної ради «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» скерувало державному виконавцю копію права власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.101).
23.09.2022 державний виконавець Дрогобицького ВДВС звернулась до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із поданням, просила визначити частку майна боржника ОСОБА_1 у спільній сумісній власності, а саме: квартири АДРЕСА_2 (а.с. 96-97).
19.10.2022 Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області постановив ухвалу №442/5996/22, відповідно до якої задовольнив подання, суд для виконання виконавчого листа №461/2129/15-к, виданого Сихівським районним судом м. Львова про конфіскацію в ОСОБА_1 усе належне йому на праві власності майно, визначити частку ОСОБА_1 у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 ідеальна частка квартири (а.с. 94-95).
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:
Стаття 1291 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до положень ст.ст. 21, 532, 533 Кримінального процесуального кодексу України:
- вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України;
- вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції;
- вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Стаття 59 Кримінального кодексу України визначає поняття конфіскації майна. Так, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.
Відповідно до частини першої статті 48 Кримінально-виконавчого кодексу України суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання органу державної виконавчої служби, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Статтею 62 Закону №1404-VІІІ регламентовано питання виконання рішення про конфіскацію майна таким чином: 1. Виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом. 2.Реалізація конфіскованого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. 3. Розпорядження конфіскованим майном та майном, яке не підлягає реалізації, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження (стаття 2 Закону №1404-VIII).
Статтею 18 Закону №1404-VІІІ визначені права і обов`язки виконавців. Так, відповідно до частини першої цієї статті виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частин другої, третьої статті 18 Закону №1404-VІІІ:
- виконавець зобов`язаний:
1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; […]
3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; […]
- виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:
1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; […]
3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; […]
6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;
7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;
8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;
21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;
22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Частинами четвертою, п`ятою статті 18 Закону №1404-VІІІ визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.
Відповідно до норм статті 13 Закону №1404-VІІІ:
- під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами;
- арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону;
- платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.
- опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна;
- постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини восьмої статті 48 Закону №1404-VІІІ виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Нормами частин третьої, четвертої статті 50 Закону №1404-VІІІ визначено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.
Відповідно до норм статті 56 Закону №1404-VІІІ: 1. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. 2. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. 4. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. 10. У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.
Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 11 липня 2002 р. N 985 (зі змінами та доповненнями), якою затвердив Порядок розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби. Відповідно до пункту 15 цього Порядку кошти, які надійшли на рахунок органу державної виконавчої служби від реалізації майна, після відшкодування витрат виконавчого провадження підлягають перерахуванню до державного бюджету протягом трьох банківських днів.
Відповідно до статті 61 Закону №1404-VІІІ реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною.
При вирішенні спору суд керується такими мотивами:
вироком суду у справі №461/2129/15-к, який 19.04.2019 набрав законної сили, ОСОБА_1 призначено покарання - десять років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна.

Конфіскація за своєю правовою природою є додатковим покаранням, що передбачає примусове безоплатне вилучення у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. За загальним правилом в матеріалах кримінального провадження повинен бути опис майна, що підлягає конфіскації. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. У випадку конфіскації всього майна засудженого, опис якого не проведено, примусовому безоплатному вилученню у власність держави підлягає все майно, що перебувало у власності засудженого станом на дату набрання законної сили вироком суду, яким застосовано це додаткове покарання.

На примусове виконання вироку у справі №461/2129/15-к, котрий 19.04.2019 набрав законної сили, Сихівський районний суд м. Львова 08.05.2019 видав виконавчий лист (а.с.128) про конфіскацію в ОСОБА_1 усього належному на праві власності майна. Разом із виконавчим листом суд скерував державному виконавцю лист про те, що в матеріалах кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_1 постанова про накладення арешту на майно та протокол опису майна відсутні.

Отже, в цій ситуації саме посадова особа ДВС повинна:

1) виявити все майно (нерухоме, рухоме, кошти тощо), що належало ОСОБА_1 станом на дату набрання вироком законної сили - 19.04.2019;

2) вживати заходів до розшуку та арешту належного боржнику майна для забезпечення належного виконання рішення суду про його конфіскацію;

3) виділити з виявленого майна те майно засудженого, що не підлягає конфіскації в силу закону, а також майно, набуте засудженим після 19.04.2019. Оскільки таке майно не підлягає конфіскації, то державний виконавець, діючи добросовісно, повинен зняти з такого майна арешт та не перешкоджати особі ним розпоряджатися на власний розсуд;

4) відчужити в дохід державного бюджету решту виявленого майна боржника (котре належало засудженому станом на 19.04.2019 та в силу закону підлягає конфіскації).

Частиною восьмою статті 48 Закону №1404-VІІІ (в редакції, чинній станом на дату відкриття виконавчого провадження ВП№59251815) визначено строки перевірки майнового стану боржника - у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження, у подальшому - не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Виходячи із засади розумності строків виконавчого провадження, державний виконавець щонайпізніше 06.09.2019 (три місяці після 06.06.2019 дати відкриття виконавчого провадження) міг та повинен був виявити, описати та арештувати все належне ОСОБА_1 нерухоме та рухоме майно, майнові права, кошти тощо, в т.ч. отримавши від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком тощо. Платіжні вимоги на примусове списання коштів повинні були бути надіслані в банківські установи не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. Виходячи із положень ст.ст. 56,61,62 Закону №1404-VІІІ, належне позивачу (боржнику у виконавчому провадженні) станом на 19.04.2019 нерухоме майно після його виявлення і арешту повинно було бути описане, оцінене та реалізоване, а виручені кошти скеровані в дохід державного бюджету.

Станом на 18.12.2020 ОСОБА_1 звільнений судом умовно-достроково від відбуття покарання у виді виправних робіт, на які йому 17.07.2019 замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі.

Станом на дату звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом від дати відкриття виконавчого провадження минуло більше трьох років, проте фактично активні дії щодо виявлення, арешту та реалізації належного засудженому майна почали вживатися лише в червні-серпні 2022 року (а.с.163-164), тобто через півтора року після відбуття боржником основного покарання. Отже, впродовж більше ніж двож років орган ДВС не вчиняв будь-яких виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП №59251815; суд розцінює таку ситуацію як очевидно протиправну бездіяльність відповідача (а не «дії», як їх називає в позові ОСОБА_1 ).

Разом з тим, ця очевидно протиправна бездіяльність органу ДВС щодо здійснення передбачених законом заходів в межах виконавчого провадження ВП№59251815 не є підставою для звільнення боржника від виконання вимог виконавчого документа. Суд констатує, що питання звільнення засудженого від відбування додаткового покарання віднесено до компетенції суду, який таке покарання призначив, та може вирішуватися лише в порядку кримінального судочинства. У випадку звільнення засудженого від такого покарання виконавчий лист може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Проте у цій ситуації немає будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 звільнено від відбуття додаткового покарання у вигляді конфіскації всього майна, або що виконавчий лист №461/2129/15-к від 08.05.2019 визнано таким, що не підлягає виконанню. Тому факти необґрунтованого затягування посадовими особами Дрогобицького ВДВС заходів виконавчого провадження щодо конфіскації всього майна засудженого та відбуття ним станом на 2022 рік основного покарання не свідчить про протиправність прийнятих державним виконавцем в 2022 році постанов про арешт майна та коштів боржника.

Адміністративний суд у цій справі повинен перевірити, чи вжиті державним виконавцем в червні-серпні 2022 року заходи (арешт майна та коштів боржника у виконавчому провадженні) порушують охоронювані законом права та інтереси позивача; якщо суд встановить їх порушення, тоді слід обрати адекватний та ефективний спосіб поновлення таких порушених прав позивача.

Відповідно до положень частини другої статті 9 та пункту 10 частини другої статті 242 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог та/або обрати інший спосіб захисту, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень; обраний судом спосіб повинен не суперечити закону і забезпечувати ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

В контексті вирішення питання про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про скасування оскаржених постанов державного виконавця (заява від на 08.09.2022, а.с.33) суд враховує таке:

1) на підставі оскарженої постанови ВП №59251815 про арешт майна боржника від 15.06.2022 (а.с.8) заарештовано належну ОСОБА_1 частку в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.165-166,169,172-173). Відповідно до правовстановлюючих документів (а.с.169) право власності на частку в цьому об`єкті нерухомості боржник набув у 1998 році. Суд в цій справі не ставить собі за мету визначати, чи є визначені законом підстави для виключення цього об`єкта нерухомості з переліку майна, що підлягає конфіскації на виконання вироку суду, оскільки сторони з цього приводу будь-яких аргументів не наводять. Суд, вивчивши надані державним виконавцем матеріали виконавчого провадження (а.с.163-199), не встановив будь-яких інших наслідків реалізації державним виконавцем оскарженої постанови про арешт майна боржника. В контексті аргументів позивача про те, що арештоване державним виконавцем майно набуте ним після відбуття основного покарання, підстав для зняття арешту з вказаної частки в квартирі чи скасування постанови не вбачається, оскільки ці заході вжиті державним виконавцем, хоча і з трирічним запізненням, для забезпечення правомірної мети - збереження майна засудженого, що набуте ним до набрання вироком суду законної сили та підлягає вилученню у власність держави. Інших аргументів на підтвердження того, що постанова про арешт майна від 15.06.2022 є незаконною, позивач не навів. Тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині скасування постанови ВП №59251815 про арешт майна від 15.06.2022 слід відмовити з мотивів їх безпідставності.

2) на підставі оскарженої постанови ВП №59251815 про арешт коштів боржника від 17.08.2022 вирішено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після її винесення, - крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та які належать боржнику.

Боржник звертався до державного виконавця із заявою про звільнення коштів, що містяться на його рахунках в АТ «Приватбанк», АТ «Універсалбанк», АТ «ТасКомБанк», АТ «Кредобанк», АТ «Альфа банк», йому відмовлено з тих мотивів, що банки прийняли оскаржену постанову до виконання, а документи, які б свідчили про те, що кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено стягувати, не надходили (а.с.114-116).

Позивач покликається на те, що заарештовані державним виконавцем банківські рахунки відкриті після видання Сихівським районним судом м. Львова виконавчого листа №461/2129/15-к від 08.05.2019 (а.с.15-17,30), тому їх арешт є незаконним. Відповідач покликається (а.с.63) на те, що арешт коштів повинен забезпечити виконання боржником вимог виконавчого документа, а банки на підставі закону не приймають до виконання постанови про арешт коштів, які в силу закону заборонено стягувати. Суд визнає ці аргументи сторін помилковими з таких мотивів:

1) позивач просив державного виконавця зняти арешт з рахунків в п`яти банківських установах (АТ «Приватбанк», АТ «Універсалбанк», АТ «ТасКомБанк», АТ «Кредобанк», АТ «Альфа банк»), а суду на підтвердження своїх аргументів надав копії витягів з документів про відкриття рахунку щодо трьох банків (Приватбанк, Таскомбанк, Універсалбанк), котрі, з огляду на їх зміст та якість (а.с.15-17), не дозволяють встановити ті обставини, на які покликається позивач;

2) час відкриття банківського рахунку сам по собі не є визначальною обставиною в цій ситуації та не підтверджує обставин, що входять в предмет доказування у цій справі;

3) для належного виконання вимог виконавчого документа визначальне значення має час набуття боржником коштів, що зберігаються на його банківських рахунках, оскільки конфіскації в дохід держави підлягають лише ті кошти, що набуті засудженим до 19.04.2019. Тому перевірці підлягає не дата відкриття рахунку в банку, а дата набуття боржником права власності на кошти, що зберігаються на його банківському рахунку. Адже цілком реальною може бути ситуація, за якої на рахунок боржника, відкритий після 19.04.2019, були внесені кошти, набуті ним до 19.04.2019;

4) арешт коштів на банківських рахунках боржника є способом забезпечення виконання ним вимог виконавчого документа, що полягає у стягненні з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету коштів, набутих ним до 19.04.2019 включно. В цьому контексті аргументи відповідача щодо відсутності в нього підстав для зняття арешту з коштів боржника, з огляду на їх мотивацію, є беззмістовними - адже банки повертають без виконання постанови виконавця про арешт коштів з підстав, що не мають жодного стосунку до фактичних обставин цієї справи;

5) державний виконавець, заарештувавши 17.08.2022 кошти на банківських рахунках ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання вимог виконавчого документа, міг та повинен був у стислі терміни реалізовувати надані йому Законом №1404-VІІІ повноваження та виділити із виявлених коштів ті суми, що підлягають конфіскації. Для цього виконавець міг скерувати боржнику та банківським установам вимоги про надання інформації і встановити наявність, рух та походження коштів на цих рахунках. За наслідками опрацювання отриманої інформації державний виконавець повинен був скерувати банкам платіжні вимоги на примусове списання коштів, набутих ОСОБА_1 до 19.04.2019. Щодо решти коштів (набутих боржником після 19.04.2019), то такі підлягали негайному звільненню з-під арешту, оскільки не є майном, що підлягає конфіскації. Проте державний виконавець будь-яких із наведених вище дій на реалізацію власних повноважень не вчинив.

За встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що постанова про арешт коштів боржника від 17.08.2022 була винесена законно, оскільки повинна забезпечити виконання вимог виконавчого документа. Разом з тим, подальша бездіяльність державного виконавця призводить до очевидного порушення майнових прав ОСОБА_1 , оскільки заарештованими є і кошти, що набуті ним після 19.04.2019. Так, позивач надав докази (а.с.18-19) того, що проходить військову службу в лавах Збройних Сил України та, відповідно, отримує грошове забезпечення військовослужбовця. Оскільки таке майно не підлягає конфіскації на виконання виконавчого листа №461/2129/15-к, то доводи позивача про порушення державним виконавцем його прав є слушними.

Отже, суду слід прийняти рішення, котре:

1) захистить майнові права позивача на розпорядження коштами, які він законно набув після 19.04.2019;

2) не перешкодить реалізації публічного інтересу в забезпеченні невідворотності покарання, котре позивач повинен понести на підставі вироку суду у справі №461/2129/15-к, що 19.04.2019 набрав законної сили, а саме не дозволить позивачу розпорядитися тими коштами на його банківських рахунках, котрі набуті ним до 19.04.2019 (якщо такі є).

Суд констатує, що цей спір породжений тривалою бездіяльністю (ухиленням від реалізації наданих йому законом повноважень) органу ДВС. Разом з тим, така бездіяльність відповідача, попри визнання її визнання судом протиправною, не є підставою для невиконання боржником вимог виконавчого документа. Оскільки скасування оскарженої постанови від 17.08.2022 про арешт коштів на рахунках боржника може перешкодити державному виконавцю забезпечити виконання вимог виконавчого документа, суд вирішив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково, при цьому виходить за межі заявлених позовних вимог з метою обрання способу захисту прав та інтересів позивача, що забезпечить їх ефективний захист та не суперечитиме закону.

Суд також використовує надані статтею 372 КАС України повноваження щодо встановлення строків і порядку виконання рішення, покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язки щодо забезпечення виконання цього рішення, щоб судовий захист прав позивача був ефективним.

Керуючись ст.ст. 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 262, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), що полягає тривалому (понад два роки) невжитті будь-яких виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП №59251815.

Зобов`язати Дрогобицький відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в місячний строк, що обчислюється від дати набрання цим рішенням суду законної сили, вжити усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII заходів для закінчення ВП №59251815 у розумні строки, в тому числі (але не виключно):

1) встановити час набуття ОСОБА_1 коштів, котрі заарештовані на його банківських рахунках на виконання постанови державного виконавця про арешт коштів від 17.08.2022 ВП№59251815 (до 19.04.2019, після 19.04.2019, в якій сумі);

2) звільнити з-під арешту усі кошти, що законно набуті ОСОБА_1 після 19.04.2019.

Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його складення до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.