Справа № 640/10995/22
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Кузьменка В.В.

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного секретаря Міністерства юстиції України Богачової Олени Віталіївни про визнання протиправною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного секретаря Міністерства юстиції України Богачової Олени Віталіївни (далі - відповідач), в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не розгляді (ігноруванні) пропозиції щодо порушення дисциплінарного провадження, заява від 01 червня 2022 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність під час розгляду заяви позивача від 01 червня 2022 року щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб Міністерства юстиції України, винних у протиправному затягуванні розгляду та вирішення скарги ОСОБА_1 від 31 грудня 2021 року. При цьому, позивач аргументує свою позицію тим, що обставини такої протиправної бездіяльності Міністерства юстиції України щодо розгляду та вирішення скарги ОСОБА_1 від 31 грудня 2021 року були встановлені під час розгляду адміністративної справи № 640/7177/22 (рішення суду від 14 липня 2022 року).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року даний позов задоволено повністю.

Приймаючи таке рішення, суд виходив з того, що при розгляді справи № 640/7177/22 судами встановлено обставини наявності з боку уповноважених співробітників Міністерства юстиції України протиправної бездіяльності щодо розгляду та вирішення скарги ОСОБА_1 від 31 грудня 2021 року (вхідний номер СК-4143-21), що має своїм наслідком підтвердження обставин бездіяльності відповідача щодо непритягнення посадових осіб вказаного органу державної влади.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено про відсутність ознак вчинення відповідачем протиправної бездіяльності з огляду на те, що позивачу на її звернення було надано повну та обґрунтовану відповідь, а підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб Міністерства юстиції України відсутні.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначила, що є скарга є формальною, є відпискою та прикриттям Державним секретар Мін`юсту Богачовою О.В. своєї бездіяльності, бажанням уникнути надання відповіді по суті звернення ОСОБА_1 , а також бажанням не розглядати питання щодо порушення дисциплінарного провадження за результатом діяльності працівників Мін`юсту.

На переконання позивача, невжиття Державним секретарем Мін`юсту Богачововою О.В. жодних дисциплінарних заходів протягом розумного строку після того, як Державному секретарю стало відомо про порушення працівниками Мін`юсту законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну службу», «Про звернення громадян», має кваліфікуватися як бездіяльність Державного секретаря.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 31 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Міністерства юстиції України зі скаргою, зареєстрованою відповідачем 31 грудня 2021 року за №СК-4143-21, в якій просила провести перевірку правомірності прийнятого 10 серпня 2021 року рішення державного реєстратора Василевської О.А. № 43446607 (П`ята київська державна нотаріальна контора) та скасувати таке рішення про державну реєстрацію від 10 серпня 2021 року № 43446607.

01 червня 2022 року позивач звернулась до Міністерства юстиції України з заявою у якій, у тому числі, просила притягнути до дисциплінарної відповідальності державних службовців Міністерства юстиції України за бездіяльність - невжиття заходів, спрямованих на відновлення порушених майнових прав позивача, здійснення діяльності, не орієнтованої на захист прав та інтересів громадян, не забезпечення своєчасного, в строки, визначені ч. 3 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», розгляду та вирішення скарги позивача від 31 грудня 2021 року (вхідний номер СК-4143-21).

Відповідачем листом від 04 липня 2022 року № 52969/Л-14065/14.2 було надано відповідь на таке звернення позивача, в якій, зокрема, зазначено про те, що Міністерством юстиції України, у зв`язку із запровадженим в Україні воєнним станом, тимчасово не здійснювався розгляд скарг у сфері державної реєстрації. Позивача проінформовано, що її скарга перебуває на розгляді у регіональної Колегії, а з аналогічних звернень позивача їй вже надавались відповіді раніше.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо розгляду питання про порушення дисциплінарного стягнення протиправною, а свої права порушеними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 61 Закону України «Про державну службу» службова дисципліна забезпечується шляхом, серед іншого, поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців.

Частиною 3 статті 63 Закону України «Про державну службу» передбачено, що безпосередній керівник державного службовця має право вносити клопотання керівнику державної служби про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку.

Пунктом 4 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року № 1039, зазначено, що дисциплінарне провадження розпочинається з моменту прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження та завершується прийняттям рішення про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

При цьому, Закон України «Про державну службу» покладає на керівника державної служби Мін`юсту відповідальність за невжиття заходів по притягненню підпорядкованого йому державного службовця до дисциплінарної відповідальності за вчинений дисциплінарний проступок (ч. 1 статті 63).

Відповідно до ч. 2 статті 63 Закону у України «Про державну службу» з метою забезпечення належного рівня службової дисципліни керівник державної служби зобов`язаний забезпечувати виконання державними службовцями своїх посадових обов`язків, у тому числі шляхом застосування дисциплінарних стягнень.

Статтею 68 Закону України «Про державну службу» визначено суб`єктів, уповноважених порушувати дисциплінарні провадження та застосовувати дисциплінарні стягнення.

Так, відповідно до ч. 1 вказаної статті, дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження):

міністром - стосовно державного секретаря відповідного міністерства;

суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.

Відповідно до п.п. 7 та 10 п. 12-2 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228, державний секретар Мін`юсту відповідно до покладених на нього завдань:

- призначає на посади та звільняє з посад у порядку, передбаченому законодавством про державну службу, державних службовців апарату Мін`юсту, укладає та розриває з ними контракти про проходження державної служби в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, присвоює їм ранги державних службовців, приймає рішення щодо їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності;

- призначає на посаду та звільняє з посади керівників територіальних органів Мін`юсту та їх - заступників, заступників керівників територіальних органів державної виконавчої служби, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, Автономної Республіки Крим, міста Києва або Севастополя, присвоює їм ранги державних службовців, застосовує заходи заохочення та притягує до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, державний секретар Мін`юсту наділений повноваженнями для розгляду пропозиції (заяви) позивача щодо порушення дисциплінарного провадження за обставин протиправної бездіяльності державних службовців.

При цьому, відповідач несе визначений законом рівень відповідальності за невжиття заходів по притягненню підпорядкованого йому державного службовця до дисциплінарної відповідальності за вчинений дисциплінарний проступок.

З відповіді відповідача від 04 липня 2022 року № 52969/Л-14065/14.2 вбачається, що ним було проігноровано викладені у заяві позивача від 01 червня 2022 року обставини, що можуть свідчити про наявність ознак дисциплінарного проступку з боку співробітників Міністерства юстиції України, не було вжито жодних дій щодо оцінки таких обставин на наявність підстав для порушення відповідного дисциплінарного провадження.

Слід зазначити, що бездіяльність відрізняється від дії зовнішньою, фізичною стороною, зокрема, при бездіяльності особа не робить певної дії, яку вона за даних конкретних умов повинна була і могла вчинити для запобігання заподіянню шкоди охоронюваним законом суспільним відносинам.

Тобто, як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені (постанова Верховного Суду від 03 червня 2020 року по справі № 464/5990/16-а).

Водночас, для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Для визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв`язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом.

Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2022 року у справі № 640/7177/22, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року, визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України, яка полягає у несвоєчасному, з порушенням строків, визначених частиною 3 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», розгляді та вирішенні скарги ОСОБА_1 від 31 грудня 2021 року (вхідний номер СК-4143-21).

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, в межах справи № 640/7177/22 встановлено обставини наявності з боку уповноважених співробітників Міністерства юстиції України протиправної бездіяльності щодо розгляду та вирішення скарги ОСОБА_1 від 31 грудня 2021 року (вхідний номер СК-4143-21), що має своїм наслідком підтвердження обставин бездіяльності відповідача щодо непритягнення посадових осіб вказаного органу державної влади до дисциплінарної відповідальності.

Натомість, відповідачем не розглянуто звернення позивача щодо наявності або відсутності підстав для порушення дисциплінарного провадження за фактом дій працівників Мін`юсту при розгляді її скарги від 31 грудня 2021 року № СК-4143-21. Так, в порушення статті 19 Конституції України Державний секретар Мін`юсту Богачова О.В. «у межах повноважень» на підставі звернення позивача, «у спосіб», визначений Законом України «Про державну службу», не здійснила перевірку фактів, вказаних позивачем у зверненні, та не надала обґрунтованої відповіді, як того вимагає Закон України «Про звернення громадян».

Колегія суддів при вирішенні спору також враховує, що ОСОБА_1 звернулася до Державного секретаря Міністерства юстиції України Богачової О.В. із заявою щодо порушення дисциплінарного провадження вже після закінчення встановленого законом строку розгляду скарги від 31 грудня 2021 року вх. № СК-4143-21 працівниками Мін`юсту, тобто не з метою зловживання або маніпулювання при розгляді такої скарги посадовими особами Мін`юсту, а за фактом дій працівників Мін`юсту, спрямованих на не розгляд її скарги № СК-4143-21 відповідно до вимог законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про звернення громадян», а також за фактом визнання бездіяльності Мін`юсту рішенням суду у справі №640/7177/22, протиправною.

Також суд зважує на те, що на звернення ОСОБА_1 від 28 жовтня 2022 року Національне агентство з питань запобігання корупції листом від 10 листопада 2022 року № 22-03/23386-22 вказало про наявність корупційних ризиків в діяльності Мін`юсту при розгляді Міністерством скарг на рішення державного реєстратора, які не охоплено діючою антикорупційною програмою Мін`юсту.

Крім того, згідно листа Секретаріату КМУ від 13 січня 2023 року № Л-170/10/23/4 Прем`єр-міністр України доручив НАБУ перевірити відомості щодо дій працівників Мін`юсту при розгляді скарги позивача від 31 грудня 2021 року, вх. № СК-4143-21.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

З наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 статті 263, п.2 ч.5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 21 лютого 2023 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: В.В. Кузьменко

Я.М. Собків