Справа № 280/6729/22
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року Справа № 280/6729/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, ),

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 12 липня 2022 року №69 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити пенсію по інвалідності ОСОБА_1 та здійснити нарахування та виплату пенсії за період починаючи з 28.04.2022 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що здобув право на отримання пенсії як інвалід 3 групи за загальним захворюванням та звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії по інвалідності із наданням необхідних документів, в тому числі паспорту відповідно до якого запис про реєстрацію місця проживання позивача відсутній, тому було надано довідку Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чуйкова 27А» від 25.05.2022 про підтвердження факту проживання за адресом АДРЕСА_1 . Зазначає, що на підставі наданих документів позивачу було призначено пенсію по інвалідності з 28.04.2022 року, проте 19.07.2022 відповідач 1 направив позивачу повідомлення про прийняття відповідачем 2 рішення про відмову в призначенні пенсії № 69 від 12 липня 2022 року. Вказує також, що листом від 29.07.2022 відповідач 1 повідомив позивача, що виплату нарахованої пенсії було призупинено у зв`язку із відсутністю запису про реєстрацію місця проживання у паспорті позивача із зазначенням про поновлення пенсійних виплат в разі реєстрації місця проживання. Позивач звернувся із запитом до Дніпровського відділу реєстрації фізичних осіб та отримав Довідку про реєстрацію місця проживання особи №04-28/4-2655 від 28.10.2022 із якої вбачається що позивач з 15.12.1994 р. по 24.10.2018 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Також посилається на те, що Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради надіслано лист від 11.08.2022р №Б-180, згідно якого в умовах дії правового режиму воєнного стану, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.03.2022р. №263 «Деякі питання забезпечення функціонування інформаційно- комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів в умовах воєнного стану», Державною міграційною службою України тимчасово припинено електронну інформаційну взаємодію з реєстрами територіальних громад, зокрема з територіальною громадою міста Запоріжжя, у зв`язку із чим наразі Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради не надає послуг з реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання. Вважає рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним, на підставі чого, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач 1 позовні вимоги не визнав. У відзиві на позовну заяву від 03.01.2023 (вх. № 349), зазначає, що позивач звернувся до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісного центру) ГУ ПФУ в Запорізькій області, з заявою про призначення пенсії по інвалідності та у відповідності до Порядку № 22-1 підрозділом, відповідальним за розгляд заяви позивача від 27.05.2022 було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Посилається на те, що за результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення №69 від 12.07.2022 року про відмову в призначенні пенсії. Стверджує, що оскільки, розгляд заяви ОСОБА_1 від 25.07.2022 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, рішення щодо відмови в призначенні пенсії проводило вищевказане управління, то визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області в даній справі є передчасним. Крім того, вказує, що 20.12.2022 ОСОБА_1 звернувся з заявою про призначення/перерахунок пенсії надавши до неї довідку про реєстрацію місця проживання особи від 20.12.2022 №04-19/4-331 та рішенням №69 від 22.12.2022 року пенсію було нараховано з 28.04.2022 року та включено до виплатних відомостей на січень місяць 2023 року з урахуванням заборгованості з 28.04.2022 в сумі 17010 грн. та виплати поточного місяця січня складає 2100 грн. З огляду на викладене, просить у позові відмовити.

Відповідач 2 позовні вимоги також не визнав. У відзиві на позовну заяву від 09.01.2023 (вх. 1197), зазначає, що за матеріалами електронної пенсійної справи 27.05.2022 ОСОБА_2 звертався до вiддiлу обслуговування громадян із заявою про призначення пенсiї по iнвалiдностi згiдно з Законом №1058. За принципом екстериторіальності були розглянутi представленi документи та прийнято рiшення про вiдмову у призначеннi пенсiї вiд 12.07.2022. Зазначає, що в паспортi громадянина України наявний запис про зняття з реестрацiї мiсця проживання, а довiдка про фактичне мiсце проживання видана об`єднанням спiввласникiв багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яке не відноситься до органів мiсцевого самоврядування. Вважає також, що належним способом захисту права позивача є зобов`язання Головного управлiння повторно розглянути заяву ОСОБА_3 щодо призначення пенсії по iнвалiдностi, а не зобов`язання призначити таку пенсiю. Вважає, що суд не може зобов`язати призначити пенсiю, оскiльки, саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення вcix необхiдних умов для призначення пенсiї. Також посилається на те, що позивачем по справi позовну заяву подано 21.11.2022, в якiй просить, зокрема, призначити пенсiю по iнвалiдностi та здiйснити нарахування та виплату пенсії у період починаючи з 28.04.2022, що виходить за межi шестимiсячного строку, встановленого ст. |122 КАС України. Просить відмовити у позові.

Ухвалою суду від 19.12.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/6729/22. Призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 27.05.2022 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, прийнятим за принципом екстериторіальності, від 12.07.2022 № 69 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. У рішенні вказано, зокрема, у паспортi заявника наявний запис про зняття з реєстрацiї від 24.10.2018, внесений відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради. До матеріалів звернення долучено довiдку про фактичне мiсце проживання видана об`єднанням спiввласникiв багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що не передбачено чинним законодавством.

Позивач не погодившись з рішення відповідача 2 та з вимогою вчинити певні дії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Як встановлено ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 21.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок 22-1) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.6 розділу І цього Порядку).

Згідно до п.п. 2.22, 2.23 Порядку 22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт громадянина України (для громадян, які мають паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій,- довідка про реєстрацію місця проживання особи, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру), тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - посвідка на постійне проживання, посвідчення на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист).

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону №1058-ІV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Так, у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зазначено наступні підстави для відмови у призначенні пенсії, зокрема, у паспортi заявника наявний запис про зняття з реєстрацiї від 24.10.2018, внесений відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради. До матеріалів звернення долучено довiдку про фактичне мiсце проживання видана об`єднанням спiввласникiв багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що не передбачено чинним законодавством.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії паспорту позивача, 24.10.2018 року його дійсно знято з реєстрації та запис про наступну реєстрацію місця проживання відсутній. Позивачем було надано лише довiдку про фактичне мiсце проживання видана об`єднанням спiввласникiв багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Водночас, матеріали справи свідчать про те, що позивач звертався до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, проте листом від 11.08.2022 №Б-180, йому повідомлено, що в умовах дії правового режиму воєнного стану, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.03.2022 №263 «Деякі питання забезпечення функціонування інформаційно-комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів в умовах воєнного стану», Державною міграційною службою України тимчасово припинено електронну інформаційну взаємодію з реєстрами територіальних громад, зокрема з територіальною громадою міста Запоріжжя. У зв`язку із чим наразі Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради не надає послуг з реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання.

Тобто, позивач фактично не міг на момент звернення за призначенням пенсії надати документу про місце його реєстрації, що не може бути підставою для позбавлення його права на отримання пенсії, оскільки право особи на вибір місця проживання не може обмежувати інші належні особі права, у тому числі - право на отримання пенсійних виплат.

У Рішенні Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Щодо зазначення у спірному рішенні про незарахування до страхового стажу позивача певних періодів, суд зазначає, що ці обставини не вплинули на наявність у нього права на призначення пенсії, зокрема, необхідної кількості страхового стажу (10 років) та не стали підставою для винесення спірного рішення. Крім того, такі обставини не оспорюються позивачем у позовній заяві, тому, наразі вони не є предметом розгляду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області необґрунтовано винесено рішення від 12 липня 2022 року №69 про відмову у призначенні позивачу пенсії.

Щодо належного способу захисту прав позивача, суд зазначає наступне.

Так, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

В даному конкретному випадку, судом встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №69 від 22.12.2022 року позивачу було нараховано пенсію з 28.04.2022 року та включено до виплатних відомостей на січень місяць 2023 року з урахуванням заборгованості з 28.04.2022, як і просить позивач у позовній заяві. Вказані обставини підтверджуються копіями рішення та виплатних відомостей.

Тобто, як свідчать надані документи, наразі права позивача поновлено у тому розмірі, як заявлено у позовній заяві, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову у цій частині.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із викладеним, судові витрати у розмірі 496,20 грн. на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 12 липня 2022 року №69 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 27.02.2023.

Суддя Л.Я. Максименко