Справа № 760/14754/22
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення Серія ЕАР №5876910 від 10.09.2022, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн; стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 496,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції капрала поліції Жолоб Л.А. Серія ЕАР №5876910 від 10.09.2022 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн, за порушення п.8.7.3 (з) ПДР України, а саме порушення проїзду на вимкнений сигнал додаткової секції, що забороняє рух у напрямку, вказаному стрілкою.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним жодними доказами.

Суб`єктивна думка, припущення та бажання інспектора УПП, що викладені у постанові, не відповідає положенням ст. 251 КУпАП та є недостовірною.

Висновок, про те, що позивачем скоєне адміністративне правопорушення є недоведеним належними доказами.

Постанова була винесена інспектором без дотримання належної процедури розгляду адміністративної справи. Інспектор не повідомив позивача про його права і обов`язки, не врахував пояснення позивача, не задовольнив клопотання про надання доказів вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.10.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

15.12.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, послаючись на те, що інспектор під час розгляду справи вірно кваліфікував вчинене позивачем правопорушення та правильно застосував норми матеріального права.

Зупинивши автомобіль, яким керував позивач, інспектор підійшов до позивача, представився, пояснив причину зупинки, та на підставі п. 2.4 (а) висунув законну вимогу до водія пред`явити документи, зазначені у п. 2.1. ПДР.

Позивачу було роз`яснено його права, згідно із ст. 268 КУпАП, якими останній не скористався.

Інспектор, оцінивши докази що свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, розглянув справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, за результатами розгляду якої виніс постанову, оформлену відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Постанова винесена у межах повноважень інспектора, в порядку та в спосіб, визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням всіх обставин справи.

Щодо правової допомоги зазначив, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження звернення позивача до адвоката за наданням правової допомоги, а також доказів понесених позивачем витрат. Заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу є неспівмірною із складністю цієї справи.

21.12.2022 від позивача надійшла заява про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн разом із документами на обґрунтування заявленої вимоги.

30.12.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач послався на те, що доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення немає, тому законні та обґрунтовані підстави для винесення у відношенні позивача оскаржуваної постанови відсутні.

Постанова винесена без дотримання встановленої процедури та з порушенням норм КУпАП. З метою отримання правової допомоги позивачем було укладено відповідний договір і на виконання умов договору було сплачено кошти в розмірі 2000,00 грн, що підтверджується належними доказами.

09.01.2023 від представника відповідача надійшли заперечення на стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача у запереченнях зазначив, що дана справа розглядається судом першої інстанції за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, предметом оскарження у справі є постанова про накладення на позивача штрафу в розмірі 510,00 грн.

Враховуючи значення справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію позивача або публічний інтерес до справи, відсутні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. У запереченнях представник відповідача просить у задоволенні заявлених вимог відмовити в повному обсязі.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження сторони в судове засідання не викликались.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на таке.

Встановлено, що постановою інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції капрала поліції Жолоб Л.А. Серія ЕАР №5876910 від 10.09.2022 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

Згідно змісту постанови Серія ЕАР №5876910, 10.09.2022 о 22 год 05 хв в м. Києві, по вул. Велика Васильківська, 6, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz GLC 43 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух на вимкнений сигнал додаткової секції, що забороняє рух, чим порушив п.8.7.3 (з) ПДР України, а саме порушення проїзду на вимкнений сигнал додаткової секції, що забороняє рух у напрямку, вказаному стрілкою.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Згідно ст. 254 КпАП України, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею ст. 251 КпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи інспектором УПП в м. Києві Жолоб Л.А. при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується її висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, зокрема не було зафіксовано покази свідків, та не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався позивач.

Таким чином, на думку суду, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Доказів відеофіксації або фото фіксації порушення ПДР позивачем, інспектором патрульної поліції надано не було.

Отже, виходячи з тексту постанови, обставини, визначені у ст. 33 КУпАП, інспектором патрульної поліції не досліджувались, а отже - до уваги не брались.

Викладене свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, при винесенні постанови від 10.09.2022 року посадова особа патрульної поліції в м. Києві припустилась порушень порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови Серія ЕАР №5876910 від 10.09.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на положення статей 132, 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Що стосується вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем в обґрунтування вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу надано до суду копії таких документів: договір про надання правової допомоги №13/09-22 від 13.09.2022, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Ткаченко А.О.; додаткова угода №1 від 20.09.2022 до договору про надання правової допомоги №13/09-22 від 13.09.2022, у якому сторонами обумовлено розмір гонорару адвоката в сумі 2000,00 грн та визначено, що оплата послуг адвоката здійснюється в наступному порядку: 100% вартості послуг сплачується впродовж десяти днів після ухвалення рішення суду першої інстанції у справі, на підставі отриманого рахунку клієнтом на оплату гонорару; акт приймання-передачі наданих послуг від 01.11.2022 за договором про надання правової допомоги №13/09-22 від 13.09.2022; ордер на дання правової допомоги; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Конституцією України кожному надано право на професійну правничу допомогу. Держава гарантує можливість отримати кваліфіковану допомогу в необхідному обсязі та формах.

В процесі реалізації свого права на правничу допомогу учасники судового розгляду, як правило, несуть відповідні витрати на послуги професійних представників - адвокатів. Витрати на професійну правничу допомогу входять до складу витрат, пов`язаних із розглядом справи. Процесуальне законодавство України передбачає право учасників справи на відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок сторони, яка програла судовий спір.

Попри те, що право на відшкодування витрат закріплено в усіх процесуальних кодексах, а граничний розмір компенсації таких витрат законом не обмежений, розмір витрат підлягає доказуванню, а право на їхнє відшкодування не є абсолютним.

До складу витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, процесуальний закон відносить представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Компенсація витрат на правничу допомогу у цивільних справах здійснюється, виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частинною 2 ст. 901 ЦК України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

При цьому, втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в статті 43 Конституції.

Представник відповідача заперечуючи щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу посилався на те, що витрати в заявленій позивачем сумі є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг.

У постанові від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20 ВС КАС вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, докази оплати послуг адвоката подавати не обов`язково. При цьому суд вказує, що процесуальні норми щодо нового порядку відшкодування судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу, запроваджені з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Відповідачем не було надано до суду доказів на підтвердження порушення позивачем принципів розумності розміру витрат на правову допомогу, співрозмірності розміру таких витрат та складності спору, а також справедливості розміру таких витрат. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу або відмови у задоволенні вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення витрат на правову допомогу в сумі 2000,00 грн.

Враховуючи зазначене позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 122, 251, 268, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 3, 5, 47, 72-78, 132, 139, 192, 193, 194, 229, 241- 244, 246, 250, 257, 263, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову Серія ЕАР №5876910 від 10.09.2022, винесену інспектором 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції капралом поліції Жолоб Л.А. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції (код ЄРДПОУ 40108646, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Федора Ернста, будинок 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 496,20 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Департамент патрульної поліції, код ЄРДПОУ 40108646, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Федора Ернста, будинок 3.

Суддя