Справа № 160/12669/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 160/12669/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року в адміністративній справі №160/12669/22 (головуючий суддя першої інстанції Ніколайчук С.В.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 18.08.2022 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 23 червня 2022 року №317804 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн..

В обґрунтування вимог позову зазначено, що позивач не є автомобільним перевізником, а тому не може бути суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 23.06.2022 року №317804, винесену відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи, є необґрунтованим та прийняте з порушенням норм матеріального права. Скаржник вказує, що суд безпідставно не врахував доводи відповідача, оскільки позивачем не було надано документів, які б підтверджували використання транспортного засобу іншим суб`єктом господарювання. Реальність долученого до матеріалів справи договору оренди не підтверджено належними первинними документами. Скаржник вважає, що позивач є належним перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», а оскаржувана постанова є обґрунтованою та правомірною.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила таке.

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 30.08.2016 року, номер запису 0016181. Видами економічної діяльності є: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний); 95.29 Ремонт інших побутових виробів і предметів особистого вжитку; 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобам масової інформації; 63.99 Надання інших інформаційних послуг; 63.12 Веб-портали; 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 47.64 Роздрібна торгівля спортивним інвентарем у спеціалізованих магазинах; 77.21 Прокат товарів для спорту та відпочинку; 59.11 Виробництво кіно- та відеофільмів, телевізійних програм; 59.12 Компонування кіно- та відеофільмів, телевізійних програм; 62.01 Комп`ютерне програмування; 62.02 Консультування з питань інформатизації; 63.91 Діяльність інформаційних агентств; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 72.20 Дослідження та експериментальні розробки у сфері суспільних гуманітарних наук; 74.10 Спеціалізована діяльність з дизайну; 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність; 85.52 Освіта у сфері культури; 85.59 Інші види освіти; 85.60 Допоміжна діяльність у сфері освіти; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів (а.с. 23).

Відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Законом України «Про автомобільний транспорт» повноваження.

02.02.2022 року інспектором ВРПП Нікопольского РУП зупинено транспортний засіб FAW модель СА3252Р2К2Т1А1, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить фізичній особі - ОСОБА_1 , та проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої 02.02.2022 року складено акт №326433.

Перевіркою встановлені порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: висота профілю протектору двох автошин не відповідає вимогам Правил дорожнього руху, транспортний засіб не обладнаних тахографом. Водій ОСОБА_2 з актом від 02.02.2022 року №326433 ознайомлений під підпис.

Позивачу надіслано повідомлення про розгляд справи №16610/83.1/24-22 від 13.06.2022 року

23.06.2022 року начальником відділу Державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області винесено постанову серії БАБ №317804 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 гривень (а.с. 11).

Копію постанови надіслано позивачу поштою та отримано останнім, що сторонами не заперечується.

Не погодившись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач оскаржив таку постанову до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що в межах спірних правовідносин позивач не є автомобільним перевізником, а отже не може бути суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, тому відповідач не мав правових підстав для застосування до нього адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн. згідно з абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III. Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про дорожній рух» (далі по тексту - Закон №3353), Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі по тексту - Закон №2344), Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі по тексту - Порядок №1567).

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Згідно зі статтею 6 Закону №2344 реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Пунктом 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 (далі по тексту - Положення №103) передбачено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Положення №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно з підпунктами 2 та 29 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Отже, відповідачу надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком №1567, відповідно до пунктів 2, 3, 4 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Частинами 14, 17 статті 6 Закону №2344 передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Таким чином, відповідно до приписів абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» суб`єктом відповідальності за встановлене правопорушення є саме автомобільний перевізник.

Відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до перевізників.

За змістом абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення штрафу, остання винесена відносно позивача ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням приписів статті 48 Закону №2344-ІІІ (а.с. 11).

Зі змісту доданого відповідачем до відзиву акту від 02.02.2022 року №326433 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом вбачається, що під час перевірки відповідачем виявлено наступні порушення: повна маса ТЗ перевищує величину, визначену технічними характеристиками, чим порушено вимоги п.22.1 ПДР; висота профілю протектору двох автошин не відповідає вимогам ПДР; транспортний засіб не обладнаний тахографом (а.с. 80).

Колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова не містить переліку порушень, вчинених перевізником, а лише зазначено загальне посилання на статтю 48 Закону №2344-ІІІ.

Щодо посилань апелянта на те, що позивач є належним суб`єктом відповідальності, колегія суддів вважає такі доводи безпідставними з огляду на таке.

Між позивачем - ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (орендодавець) та ТОВ «ЧАЛЕКС» (орендар) 06.02.2021 року укладено договір найму (оренди) транспортних засобів, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І., та зареєстрований в реєстрі за номером 572 (а.с. 14-15).

Відповідно до умов договору орендодавець передає, а орендар приймає за оплату в користування, в тому числі: транспортний засіб марки FAW модель СА3252Р2К2Т1А1, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Отже, відповідно до умов договору оренди транспортного засобу від 06.02.2021 року, а також акту наданих послуг з оренди від 28.02.2022 року №2/02, транспортний засіб марки FAW модель СА3252Р2К2Т1А1, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , було передано у користування ТОВ «ЧАЛЕКС». Строк договору до 06.02.2023 року (а.с.14-15).

Відтак, станом на день проведення рейдової перевірки - 02.02.2022 року, транспортний засіб марки FAW модель СА3252Р2К2Т1А1, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 перебував у користуванні ТОВ «ЧАЛЕКС».

Перевезення у вказаний в оскаржуваній постанові день та час здійснював водій ОСОБА_2 , який перебуває у трудових відносинах з ТОВ «ЧАЛЕКС», що підтверджується трудовим договором №15 від 16.09.2020 року та наказом про прийняття ОСОБА_2 на посаду водія (а.с.20-21, 22).

Таким чином, перевізником та суб`єктом відповідальності за наведені вище порушення є орендар транспортного засобу - ТОВ «ЧАЛЕКС», що підтверджується наведеними вище документами (а.с. 14-15, 16-17, 18, 19).

Крім того, як зазначалось вище, згідно витягу з ЄДРПОУ (номер запису 0016181) серед видів економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 є: 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів. Такого виду економічної діяльності як надання послуг перевізника вказаний витяг не містить (а.с. 23).

Апелянтом зазначені обставини не спростовані ані в суді першої інстанції, ані суду в суді апеляційної інстанції.

В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача рішення суду першої інстанції апелянтом не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність винесення спірної постанови від 23 червня 2022 року №317804 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року в адміністративній справі №160/12669/22 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року в адміністративній справі №160/12669/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак