Справа № 363/900/22
Суддя: Бесараб Н. В.
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 363/900/22
Номер провадження 2-а/700/2/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

представника позивача адвоката Заріцького С.М.,

представника відповідача Кошевського В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка адміністративну справу №363/900/22 провадження №2-а/700/2/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи вимоги, представник позивача зазначив, що 02.02.2022 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченком В.О. було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване не в автоматичному режимі. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000 грн. Так, із постанови серії ВМ №00009550 вбачається, що 02.02.2022 року об 11:10 год., за адресою М-06 Київ-Чоп, км.54+285, зафіксовано транспортний засіб КАМАЗ 6520, д.н.з НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищення нормативних параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 43,1% (11276 тон). Із даною постановою не погоджується, оскільки викладені в ній обставини не відповідають дійсності, постанова складена з порушенням вимог, встановлених КУпАП та Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом інфраструктури України від 27.09.2021 року №512. ОСОБА_1 є власником транспортного засобу КАМАЗ 6520, д.н.з. НОМЕР_1 . Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що маса без навантаження автомобіля КАМАЗ становить - 12950 кг, а повна маса автомобіля (тобто маса допустимого навантаження) становить 33100 кг. З урахуванням маси перевантаження автомобіля, що вказана в постанові його маса становила 44346 кг. (33100+11276), чого не може бути в дійсності, оскільки за такого навантаження транспортний засіб не мав би технічної можливості рухатися та зазнав би фізичних пошкоджень. Того дня автомобіль був завантаженим у межах передбаченої законом норми, тому при перевезенні вантажу перевищення вагових параметрів автомобіля були відсутні. Крім того, постанова у справі серії ВМ №00009550 від 02.02.2022 року, не в повній мірі відповідає вимогам Інструкції, оскільки не містить марки, моделі, державного номерного знаку причепу, категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності (кількості коліс) на вісі. Вказані недоліки ставлять під сумнів об`єктивність підстав для винесення постанови. При цьому оскаржувана постанова містить лише масу перевищення вагомої норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої маси типу транспортного засобу і інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак вказаної інформації оскаржувана постанова не містить та доказів на підтвердження перевищення, встановлених законодавством вагової норми не надано. При складанні постанови допущені порушення, що вказують на відсутність належних доказів вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.132-1 КУпАП, що на думку позивача є безумовною підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі. З урахуванням вищенаведеного просить скасувати постанову про накладення адміністративного серії ВМ №00009550 від 02.02.2022 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 51000 грн. Провадження у справі закрити.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Вважає дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень неправомірними та необґрунтованими, а складена постанова по справі про адміністративне правопорушення є незаконною, так як не містить всіх даних, які необхідно відображати відповідно до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі. Незрозумілим є порядок обрахунку навантаження на здвоєну вісь та звертає увагу суду на можливу похибку у 2% під час зважування. Дані обставини ставлять під сумнів правильність встановлення факту перевищення вагових норм. Крім цього, вважає, що позивачем не пропущено строку звернення до суду, оскільки позивач отримав оскаржувану постанову від своїх батьків 12.02.2022, а не 08.02.2022 як про це зазначено у повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність, яка полягає в наступному. Так, позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправною та скасування постанови від 02.02.2022 року серії ВМ №00009550 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксоване в автоматичному режимі щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП. Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51000,00 грн. Встановлено, що 02.02.2022 року о 11 год. 10 хв. за адресою М-06 Київ-Чоп, км.54+285, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовано транспортний засіб КАМАЗ 6520, державний номерний знак НОМЕР_2 . Відповідальна особа допустила рух даного транспортного засобу із перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР, затверджених постановою КМУ від 10.10.2011 №1306: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 43.1% (11.276 тон). Правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 2, який відповідає вимогам, встановленим чинним законодавством України, що підтверджується копією сертифікату перевірки типу, копією сертифікату відповідності та копією сертифікатів повірки. Зафіксовані приладом параметри відображені у картці габаритно-вагового контролю, на підставі якої було та інших даних було винесено оскаржувану постанову.

Зокрема, у постанові про накладення адміністративного стягнення за порушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги (п.17 Порядку №1174). Перевищення, встановлених п.22.5 ПДР, вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, на ділянці автомобільної дороги було встановлено вимірами технічних приладів із урахуванням похибки зазначених технічних приладів, відповідно до ДСТУ ОІМL R 134-1:2010. Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає 10% щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі, що передбачено ДСТУ ОIML R 134-1:2010 (ОIML R 134-1:2006, ІDT.) Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення навантаження на вісь транспортного засобу здійснюється за формулою: (Мфакт-Ммакс-(16%*Мфакт))/Ммакс*100, тобто (27,276т-16,000т-(16%*27,276т))/16,000т*100%=43,1%, де Мфакт фактична маса навантаження на здвоєні осі, зафіксована в автоматичному режимі; Ммакс максимально допустима п. 22.5 Правил маса навантаження на осі. Згідно інформаційної карти габаритно-вагового контролю навантаження на здвоєні осі транспортного засобу в момент вчинення порушення склало 27276 кг, що більше від нормативно дозволеного 16 т на 11, 276 тон (43.1%), що і було відображено в оскаржуваній постанові. У відповідності до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, ч.ч.2,3 ст.132-1, ст.132-2 цього Кодексу та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Таким чином, основним доказом у приведених випадках є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, працюючим в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови. Вважає, що постанова від 02.02.2022 року серії ВМ № 00009550 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України в повній мірі відповідає формі, затвердженій додатком 1 Інструкції, усім вищенаведеним критеріям та містить необхідну інформацію, передбачену КУпАП, п.17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою КМУ від 27.12.2019 року № 1174, Інструкцією № 512, згідно з якою затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися у постанові, в залежності від обставин вчинення порушення. Також, звертає увагу, що об`єктивною стороною адміністративного правопорушення в даному випадку є не перевищення нормативно дозволених параметрів загальної маси транспортного засобу, а перевищення навантаження на здвоєні осі, в той час як надане позивачем свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу жодним чином не спростовує факт перевищення навантаження на осі транспортного засобу. Таким чином доводи позивача не спростовують факт наявності в його діях адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Крім того, просить суд залишити позовну заяву без розгляду з підстав недотримання позивачем процесуального строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, оскільки позовна заява датована 18.02.2022 року та подана до суду 22.08.2022 року, тоді як сама постанова серії ВМ № 00009550 винесена 02.02.2022 року та 03.02.2022 року скерована на поштову адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та була отримана 08.02.2022 року, що підтверджується копію ф.119 поштового відправлення 334.

Вивчивши та дослідивши докази, вислухавши думку сторін, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 6 ст. 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Матеріалами справи встановлено, що 02.02.2022 року старшим інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Савченком Владиславом Олеговичем було винесено постанову серії ВМ № 00009550 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , згідно з якою 02.02.2022 року 11 год. 10 хв. за адресою М-06 Київ-Чоп, км.54+285, зафіксовано транспортний засіб КАМАЗ 6520, д.н.з НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищення нормативних параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України, навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 43,1% (11276 тон) та накладено адміністративне стягнення за даний вид правопорушення у виді штрафу в сумі 51000,00 грн.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються наступними нормативно-правовими актами.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» № 3353-XII, відповідно до частини 2 статті 29 якого з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, згідно з пунктами 3, 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачена можливість під час рейдової перевірки здійснення габаритно-вагового контролю.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 р. "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування".

Відповідно до статті 6 Закону №2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частиною 4 статті 48 Закону №2344-ІІІ у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» установлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Як свідчить зміст спірної постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за рух транспортного засобу КАМАЗ 6520, д.н.з НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу перевищено на 43.1% (11.276 тон).

Перевищення, встановлених п.22.5 ПДР, вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, на ділянці автомобільної дороги було встановлено вимірами технічних приладів із урахуванням похибки зазначених технічних приладів, відповідно до ДСТУ ОІМL R 134-1:2010. Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає 10% щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі, що передбачено ДСТУ ОIML R 134-1:2010 (ОIML R 134-1:2006, ІDT.) Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення навантаження на вісь транспортного засобу здійснюється за формулою: (Мфакт-Ммакс-(16%*Мфакт))/Ммакс*100, тобто (27,276т-16,000т-(16%*27,276т))/16,000т*100%=43,1%, де Мфакт фактична маса навантаження на здвоєні осі, зафіксована в автоматичному режимі; Ммакс максимально допустима п. 22.5 Правил маса навантаження на осі.

Згідно з інформаційної карти габаритно-вагового контролю (ГВК-9550 НОМЕР_1 ) навантаження на здвоєні осі транспортного засобу в момент вчинення порушення склало 27,276 тон, що більше від нормативно дозволеного 16 тон на 11, 276 тон (43.1%), отримані в результаті даних розрахунків, відповідають зазначеним в оспорюваній постанові. (а.с.167 т.1)

Інформація, яка формує об`єктивну сторону порушення, не лише міститься в постанові, але й підтверджуються інформаційними файлами та даними фотофіксації.

Так, механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі по тексту - Порядок №879).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (пункт 13 Порядку № 879).

Із аналізу наведених положень слідує, що зважування транспортних засобів здійснюється за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, яке повинне утримуватись у робочому стані, періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Позивач стверджує про невідповідність змісту постанови вимогам чинного законодавства.

Відповідно до пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 , у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Згідно зі статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що спірна постанова містить всю інформацію, визначену наведеними вище нормативно-правовими актами. Постанова, у тому числі, містить посилання на веб-сайт в мережі Інтернет, де особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації.

Згідно з положеннями статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що обставина скоєння позивачем правопорушення зафіксована в автоматичному режимі.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174). Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли (п. 16 Порядку № 1174). Інформаційний файл - упорядкована сукупність відомостей про транспортний засіб, відповідальну особу, визначену статтею 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та метаданих, сформованих автоматичним пунктом (п. 2 Порядку № 1174). Автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи (п. 12 Порядку № 1174).

Більш того, процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, доступ до чого є абсолютно обмеженим, та вносити/коригувати або змінювати зміст такої постанови - є неможливим.

У спірній постанові наявна інформація про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення та результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення (а.с.10).

Та обставина, що позивач, здійснюючи рух вантажним автомобілем КАМАЗ САМОСКИД-С автомобільними дорогами загального користування, перевозив вантаж із перевищенням нормативних параметрів, визначених п. 22.5 ПДР України без отримання на те спеціального дозволу, формує в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Частиною 2 статті 132-1 КУпАП визначена відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами- тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у оскаржуваній постанові, а також підтверджуються: фотозображеннями транспортного засобу та державних номерних знаків, здійсненими у момент фіксації транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт.

Як убачається з оскаржуваної постанови, остання містить усі обов`язкові відомості щодо події правопорушення, суб`єкта адміністративної відповідальності, накладеного стягнення та порядку його сплати, а також порядку ознайомлення та оскарження постанови, та інші обов`язкові відомості, визначені статтею 283 КУпАП та Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512, підписана шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису.

При вирішенні справи судом враховується, що фіксація адміністративного правопорушення була здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту WIM2, який відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМУ від 13.01.2016 №94, що підтверджується свідоцтвом про повірку WIM2, сертифікатом відповідності від 19.06.20, сертифікатом перевірки типу від 17.06.20-16.06.30 та сертифікатом відповідності, надані відповідачем (а.с.180-199).

Отже, факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених п. 22.5 ПДР України, доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано з правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу.

Підсумовуючи вищевикладене, на виконання вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 245, 279-5, 283 КУпАП уповноваженими посадовими особами належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та розглянуто справу про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті. Натомість, позивачем не наведено жодних належних та допустимих, достатніх доказів на спростування позиції відповідача, якою він керувався при притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Як передбачено ч. 1 ст. 9 КАС України, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до 77 КАС України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, окрім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші доводи та твердження позивача щодо неправомірності спірної постанови та її невідповідності нормам чинного законодавства не спростовують правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підстави позову, а відповідач обставини, якими обґрунтовуються заперечення проти позову.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2020 року в справі № 520/2261/19.

Враховуючи викладене, оскільки подія та склад адміністративного правопорушення належним чином встановлені та відображені в постанові, то суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що позивач здійснював перевезення вантажу з перевищенням нормативних параметрів, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ВМ № 00009550 від 02.02.2022 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання (місцезнаходження юридичної особи) на території України, відносно ОСОБА_1 є правомірною, тому підстави для її скасування відсутні.

Відтак, підстав для скасування оскаржуваної постанови суд не вбачає, а тому вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, то суд приходить до висновку, що вирішення питання за клопотанням відповідача про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку позивачем на оскарження постанови є недоцільним та розгляду не підлягає.

Керуючись статтями статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 80, 90,195, 205, 229, 241-246,250,251,255,257,268,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.02.2023р.

Суддя - Н. В. Бесараб