Справа № 260/2887/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 260/2887/20 пров. № А/857/15507/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши у в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року (суддя Калинич Я.М., ухвалене в м. Ужгороді, повний текст складено 03.10.2022) у справі № 260/2887/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Закарпатській області звернулося в суд з позовном до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 34001,00 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг по платежу 30 21080900 Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у розмірі 1,00 грн. (одна гривня 00 коп.). В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач- Головне управління ДПС у Закарпатській області, яке в апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зокрема зазначає, що працівниками податкового органу проведено фактичну перевірку відповідача, та за наслідками проведеної перевірки складено Акт (довідку) перевірки від 01.03.2019 №0119/16/13/РРО/ НОМЕР_1 та винесено податкові повідомлення-рішення від 27.03.2019: №, яким визначено суму штрафних санкцій у розмірі 1,00 грн. по платежу 30 21080900 «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій»; №, яким визначено суму штрафних санкцій у розмірі 17 000,00 грн. по платежу 50 21081500 «Адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну»; №, яким визначено суму штрафних санкцій у розмірі 17 000,00 грн. по платежу 50 21081500 «Адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну». Зазначає, що вищевказані податкові повідомлення-рішення не оскаржувалися відповідачем ні в адміністративному порядку, ні у судовому порядку. Відтак вважає, що податковий борг є узгодженим. Відтак зазначає, що у зв`язку з несплатою узгоджених сум відповідачу на підставі п.59.1 ст.59 ПК України, надіслано податкову вимогу від 20.05.2019 №6204-54 про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та яку вручено відповідачу 18.06.2019.

Оскільки клопотання сторін про розгляд справи за їхньою участю відсутні, колегія суддів, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та доводи в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, за відповідачем рахується податковий борг у загальному розмірі 34001,00 грн., у т.ч.: штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у розмірі 1,00 грн.; адміністративні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну за штрафним санкціями у сумі 34000,00 грн.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ГУ ДФС у Закарпатській області були видані направлення на проведення фактичної перевірки ресторану ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташований за адресою АДРЕСА_1 за № 391/14-05, № 392/14-05 від 20 лютого 2020 року, № 363/14-05 від 18 лютого 2020 року.

Співробітниками ГУ ДФС у Закарпатській 21 лютого 2019 року області здійснено фактичну перевірку ресторану ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , за наслідками якого складено Акт (довідку) фактичної перевірки реєстраційний № 001801 від 01 березня 2019 року. Даним актом перевірки встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями в ресторані ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , а саме 21 лютого 2019 року реалізовано одну порцію коняку 0,25 гр. та 1 банку пива. До кінця перевірки ліцензію на право роздрібної торгівлі роздрібної торгівлі не представлено. Також в ході проведення фактичної перевірки встановлено факт зберігання алкогольних напоїв без марки акцизного податку встановленого взірця, а саме в ресторані Гармонія на барній стійці зберігалася 1 пляшка віскі Blaсk Velvet 40 % vol 1 літр без марки акцизного податку встановленого взірця. Встановлено проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій та невидача відповідного розрахункового документа встановленого взірця, а саме 21 лютого 2019 року реалізовано 0,25 грам коняку, 05 л. пива, одну пачку горішків, розрахунковий документ встановленого взірця не видавався, через РРО вказана операція проведена не була.

Відтак, за результатами фактичної перевірки встановлено порушення позивачем статті 15 частини 11 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів № 481/95 -ВР від 19.12.1995 року, статті 226 пункту 226.2 Податкового кодексу України та статті 3 частини 2 пункту 1 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послу.

На підставі акту фактичної перевірки від 01 березня 2019 року, Головним управлінням ДФС у Закарпатській області прийнято наступні податкові повідомлення рішення: від 27 березня 2019 року № про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 1,00 грн.;від 27 березня 2019 року № про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 17000 гривень.; від 27 березня 2019 року № про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 17000 гривень.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 року у справі №260/3041/20 (залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року) визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення за № від 27 березня 2019 року про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 17000 гривень. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 27 березня 2019 року про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 17000 гривень.

Відтак, рішення набрало законної сили 23.08.2022 року.

Положеннями пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що сума грошового зобов`язання за платежами: 50 21081500 Адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну у розмірі 34 000,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача є неузгодженою, оскільки податкові повідомлення-рішення від 27.03.2019 № та №, якими визначено грошове зобов`язання скасовані у судовому порядку.

Тому судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні позовних вимог, в частині стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 34000,00 грн.

Разом з тим, судом першої інстанції вірно зазначено, що податкове повідомлення-рішення від 27 березня 2019 року № про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 1,00 грн. відповідачем не оскаржувалося, тому визначена ними сума грошового зобов`язання є узгодженою та набула статусу податкового боргу.

Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою погашення податкового боргу позивачем було виставлено ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу від 20.05.2019 року № 6204-54 на суму 34001,00 грн. (21080900 на суму 1,00 грн. та 21081500 на суму 34000,00 грн.), яка була надіслана відповідачу поштою, проте сума боргу не сплачена.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що заборгованість відповідачем не сплачена, що підтверджується витягом з картки особового рахунку платник, і складає 1,00 грн - штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Частиною 1 п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом.14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов`язаний із несплатою узгодженої суми податкового зобов`язання протягом установленого строку.

Як передбачено пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно п. 95.1 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відтак, оскільки на момент розгляду справи в суді сума податкового боргу за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у розмірі 1,00 грн. відповідачем не сплачена, заборгованість перед бюджетом не погашена, то позовні вимоги в частині стягнення податкового боргу за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки у розмірі 1,00 грн. вірно задоволені судом першої інстанції.

Враховуючи наведене вище колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, про підставність позовних вимог до часткового задоволення.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року у справі № 260/2887/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга