Справа № 480/4750/22
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 р. Справа № 480/4750/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.09.2022, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 29.09.22 по справі № 480/4750/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просив суд:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 13 від 01.02.2022 року щодо відмови у підтвердженні пільгового стажу за Списком №1 за періоди роботи з 14.06.1990 року по 30.10.2001 року - протиправним;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу час роботи на Роменському заводі поліграфічних машин, який був перейменований у ВАТ «Роменський завод поліграфічних машин», періоди роботи за Списком №1 з 14.06.1990 року по 30.10.2001 року.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач 17.11.2021 року звернувся до відповідача з заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Однак рішенням №13 від 01.02.2022 року позивачу було відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 14.06.1990 по 30.10.2001 на посаді футерувальника-муляра ливарного цеху №1 на Роменському заводі поліграфічних машин, який був перейменований у ВАТ «Роменський завод поліграфічних машин» у зв`язку з відсутністю займаної посади в Списках №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162. Позивач вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 13 від 01.02.2022 року є вочевидь необгрунтованим та протиправним, оскільки на момент його працевлаштування на Роменський завод поліграфічних машин та по даний час чинний Список № 1, що затверджений постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, до якого включені посади «Печники, каменщики и футеровщики на ремонте печей в горячем состоянии». Відтак, на думку позивача спірний період підлягає зарахуванню до його пільгового стажу.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01.02.2022 року № 13 про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1, період роботи з 14.06.1990 року по 10.03.1994 року на посаді футерувальника-муляра ливарного цеху № 1 у Роменському заводі поліграфічних машин.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 було затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (додається) та Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому у підрозділі "Ливарне виробництво" розділу XI "Металообробка" Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, до Списку № 1 відносяться: "1110100аа-15416 Вогнетривники, зайняті на ремонті ковшів і печей у гарячому стані".

На переконання позивача, вогнетривник та футеровщик є синонімами (ідентичними за змістом).

Крім того, позивач вважає, що необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, зокрема, у зв`язку із зайнятістю на шкідливих умовах праці за Списком №1, є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач у період з 14.06.1990 по 30.10.2001 року працював у Роменському заводі поліграфічних машин на посаді футерувальника-муляра ливарного цеху № 1 (а.с. 7-8).

Як зазначено у позовній заяві, позивач 17.11.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01.02.2022 року № 13 про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 14.06.1990 по 30.10.2001 на посаді футерувальника-муляра ливарного цеху № 1 на Роменському заводі поліграфічних машин, який був перейменований у відкрите акціонерне товариство Роменський завод поліграфічних машин у зв`язку з відсутністю займаної посади в Списках №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 (а.с. 34), про що позивача було повідомлено листом від 04.02.2022 року № 1800-0801-8/6470 (а.с. 9).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1 підлягає зарахуванню період роботи позивача на посаді футерувальника-муляра ливарного цеху № 1 у Роменському заводі поліграфічних машин лише частково, а саме з 14.06.1990 року по 10.03.1994 року.

Натомість у підрозділі "Ливарне виробництво" розділу XI "Металообробка" Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, до Списку № 1 не відносяться посади ані "футерувальник-муляр", ані "футерувальник" чи "муляр".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Відповідно до статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За приписами ч. 1-2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , встановлено, що позивач у період з 14.06.1990 по 30.10.2001 року працював у Роменському заводі поліграфічних машин на посаді футерувальника-муляра ливарного цеху № 1 (а.с. 7-8).

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 р. передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинний на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих, місць за умови праці після 21.08.1992 р.

Тобто в період роботи позивача необхідно застосовувати Список 2, який був чинний у цей період.

Згідно підрозділу "Литейное производство" розділу ХІ "Металлообработка" (мовою оригіналу) Списка 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, до Списку 1 відноситься "Печники, каменщики и футеровщики на ремонте печей в горячем состоянии" (мовою оригіналу).

Отже посади футерувальника та муляра входили до Списку № 1, відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача, про необхідність зарахувати до пільгового стажу час роботи на Роменському заводі поліграфічних машин, який був перейменований у ВАТ «Роменський завод поліграфічних машин», періоди роботи за Списком №1 з 10.03.1994 року по 30.10.2001 року, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою «Про затвердження Типового положення про оцінку умов праці на робочих місцях та порядку застосування галузевих переліків робіт на яких можуть встановлюватись доплати» № 387/22-78 від 03.10.1986 було встановлено: "что доплаты за условия труда производятся на рабочих местах, на которых выполняются работы, предусмотренные отраслевым перечнем работ с тяжелыми и вредными, особо тяжелыми и особо вредными условиями труда, в процентах к тарифной ставке (окладу) в следующих размерах: на работах с тяжелыми и вредными условиями труда - 4, 8, 12 %; на работах с особо тяжелыми и особо вредными условиями труда - 16, 20, 24 %. Конкретные размеры доплат определяются на основе аттестации рабочих мест и оценки условий труда на них в соответствии с Типовым положением, утвержденным настоящим постановлением. При последующей рационализации рабочих мест и улучшении условий труда доплаты уменьшаются или отменяются полностью" (мовою оригіналу).

Так, дійсно з матеріалів справи, а саме з архівного витягу від 27.01.2021 № 55 Архівного відділу Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, вбачається, що позивачу з 16.07.1990 року здійснювалася доплата за умови праці у розмірі 24% (а.с. 10-17).

Проте у зв`язку з Постановою Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року "Про проголошення незалежності України" (1427-12) та прийняттям Акта проголошення незалежності України, Постановою Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" від 12 вересня 1991 року № 1545-XII було встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції (888-09) і законам України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 було затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (додається) та Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Отже з урахуванням Постанови Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року, з 11.03.1994 року підлягає застосуванню Постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача стосовно того, що вогнетривник та футеровщик є синонімами (ідентичними за змістом), отже це одна й та сама посада, оскільки у підрозділі "Ливарне виробництво" розділу XI "Металообробка" Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, до Списку № 1 не відносяться посади ані "футерувальник-муляр", ані "футерувальник" чи "муляр".

Крім того суд враховує, що відповідно до наказу Роменського заводу поліграфічних машин "Про результати атестації робочих місць за умови праці" від 19.09.1994 року № 379-к, посаду футерувальника-муляра не віднесено до посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове забезпечення за віком згідно Списку № 1 та Списку № 2 (а.с. 22-23).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1 підлягає зарахуванню період роботи позивача на посаді футерувальника-муляра ливарного цеху № 1 у Роменському заводі поліграфічних машин лише частково, а саме з 14.06.1990 року по 10.03.1994 року.

Позовні вимоги про зарахування до пільгового стажу час роботи на Роменському заводі поліграфічних машин, який був перейменований у ВАТ «Роменський завод поліграфічних машин», періоди роботи за Списком №1 з 10.03.1994 року по 30.10.2001 року, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01.02.2022 року № 13 про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи та зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1, період роботи з 14.06.1990 року по 10.03.1994 року на посаді футерувальника-муляра ливарного цеху № 1 у Роменському заводі поліграфічних машин. А позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1, період роботи з 11.03.1994 по 30.10.2001 року на посаді футерувальника-муляра ливарного цеху № 1 у Роменському заводі поліграфічних машин, задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 року по справі № 480/4750/22 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 по справі № 480/4750/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко В.А. Калиновський