Справа № 400/6530/21
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 р. № 400/6530/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м.Миколаїв,54020,

про:визнання протиправним рішення; визнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії; стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо визнання протиправними рішення відповідача, стосовно розрахунку розміру суми, що підлягає виплаті, повідомлені в листі №3015-2738/ш-02/8-1400/21 від 29.03.2021, в тому числі розрахунки, вказані далі: - розрахунок суми, що підлягає виплаті на виконання судового рішення, о/р НОМЕР_1 ОСОБА_1 . -розрахунок компенсації на несвоєчасно виплачену пенсію по пенсійній справі № 67 ОСОБА_1 за період з 01.07.2010 по 31.01.2021.; визнання протиправними дій відповідача стосовно здійснення розрахунку суми боргу, що підлягає виплаті позивачу, без обов`язкового врахування індексації/автоматичного перерахунку боргу пенсії на момент її виплати (на 01.2021 року) та здійснення розрахунку компенсації втрати частини доходів на борг щомісячної пенсії, в який відповідач протиправно не включив розрахунок компенсації на суму індексації/автоматичного перерахунку пенсії; визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно не здійснення ним розрахунку суми боргу щомісячної пенсії, що підлягає виплаті позивачу, з урахуванням її індексації/автоматичного перерахунку на момент виплати, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Далі - Закон №1058), та не здійснення ним розрахунку компенсації на частину несвоєчасно виплаченої пенсії - суми індексації/автоматичного перерахунку на суму пенсії на момент виплати, яка протиправно не була нарахована відповідачем; зобов`язати відповідача: здійснити розрахунок щомісячної суми пенсії, що підлягає виплаті позивачу на виконання судового рішення, з урахуванням передбаченої законом індексації/автоматичного перерахунку на суму пенсії на момент її виплати на 01.2021; здійснити розрахунок компенсації на несвоєчасно виплачену пенсію по пенсійній справі на суму щомісячної пенсії з урахуванням індексації/автоматичного перерахунку на момент її виплати на на 01.2021; здійснити розрахунок компенсації на несвоєчасно виплачену пенсію по пенсійній справі на суму щомісячної пенсії з урахуванням індексації/автоматичного перерахунку на момент її виплати на 01.2021; сплатити позивачу протягом 10 днів суму боргу, з урахуванням індексації і компенсації втрати частини доходів за винятком сплачених сум; стягнути з відповідача кошти в сумі 100000,00 (сто тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його дискримінаційними протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких, відповідач здійснив розрахунки пенсії позивачу за період з 01.07.2010 до 31.01.2021 рік у спосіб не передбачений у в Законі 1058.

Відповідач надав відзив на позов, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 по справі № 400/4213/20, яке набрало законної сили 12.01.2021, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління щодо непоновлення виплати пенсії Позивачу. Зобов`язано Головне управління поновити Позивачу виплату пенсії за віком, починаючи з 01.07.2010 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. В решті позову відмовлено. Головним управлінням в добровільному порядку виконано рішення від 08.12.2020 у справі № 400/4213/20, а саме поновлено виплату пенсії за віком з 01.07.2010 року. Виплату пенсії в новому розмірі 4125,91 грн. та доплату на виконання рішення суду за період з 01.07.2010 по 31.01.2021 в розмірі 268558,47 грн. та нараховану компенсацію втрати частини доходів в розмірі 161799,69 грн. було виплачено в лютому 2021 року, тому підстав для задоволення позовних вимог позивача не має

Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Позивачу 15.05.1998 року призначено пенсію за віком.

28.12.2009 року позивач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, де постійно проживає з 2009 року, та прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 по справі № 400/4213/20, позов позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління щодо непоновлення виплати пенсії Позивачу. Зобов`язано Головне управління поновити Позивачу виплату пенсії за віком, починаючи з 01.07.2010 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. В решті позову відмовлено.

Головним управлінням в добровільному порядку виконано рішення від 08.12.2020 у справі № 400/4213/20, а саме поновлено виплату пенсії позивача за віком з 01.07.2010 року. Виплату пенсії в новому розмірі 4125,91 грн. та доплату на виконання рішення суду за період з 01.07.2010 по 31.01.2021 в розмірі 268 558,47 грн. та нараховану компенсацію втрати частини доходів в розмірі 161 799,69 грн. було виплачено в лютому 2021 року.

Суд зазначає, відповідно до статті 2 Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.

Законом України від 03.10.2017 № 2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон №2148) визначено новий механізм здійснення індексації пенсій.

Так, статтю 2 Закону № 1282 доповнено новою частиною, відповідно до якої індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Абзацом 2 пункту 4-5 Закону № 2148 внесено зміни до частини 2 статті 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ГУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) та викладено в наступній редакції: у 2019-2020 роках показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для перерахунку пенсій, збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за рік, що передує року, в якому проводиться збільшення, порівняно з роком, що передує року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Отже, Законом № 2148 було скасовано індексацію пенсій відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення і до статті 42 Закону № 1058 введено норми щодо щорічної індексації пенсій починаючи з 2019 року.

20.02.2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, якою затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст.42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та установлено, у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

Кабінетом Міністрів України 01.04.2020 року прийнято постанову №251 Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році, якою установлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

Слід зазначити, що при виконанні пенсійним органом рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 по справі №400/4213/20 проведено перерахунок пенсії позивачу згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням коефіцієнтів підвищення, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», від 01.04.2020 № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» проведено з 01.03.2019 та з 01.05.2020.

Так, після перерахунку з 01.05.2020 року розмір пенсійної виплати позивача становив 4125,91 грн.

Також відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році було здійснено перерахунок пенсії позивача згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо здійснення розрахунку щомісячної суми пенсійної виплати на виконання рішення суду від 08.12.2020 по справі № 400/4213/20 відповідають нормам чинного законодавства.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані від 19.10.2000 №2050-Ш Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати(далі - Закон №2050-Ш) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 ( далі - Порядок № 159).

Згідно частини 2 статті 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-Ш підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050- ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом Пенсійного фонду) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно зі статтею 3 Закону № 2050-Ш сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу норм Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;2)доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);4) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 5)зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 18.11.2014 у справі №21-518а14, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

У постанові від 21.05.2014 у справі №6-43цс14 Верховний Суд України зазначив, що за наявності визначених Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати умов у тому самому порядку компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду Тобто, коли суми нараховуються рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

Тож визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів.

Оскільки, виплату поновленої пенсії у розмірі 4125,91 грн., доплати по рішенню суду за період з 01.07.2010 по 31.01.2021 в розмірі 268558,47 грн. та нарахованої компенсації втрати частини доходів в розмірі 161799,69 грн. було здійснено у лютому 2021 року на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 по справі № 400/4213/20, яке набрало законної сили 12.01.2021, тобто з дотриманням порядку та строків виплати пенсії, визначених статтею 47 Закону № 1058, то відповідно відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про здійснення розрахунку компенсації на несвоєчасно виплачену пенсію по пенсійній справі на суму щомісячної пенсії з урахуванням індексації/автоматичного перерахунку.

Щодо вимоги позивача сплатити протягом 10 днів суму боргу, з урахуванням індексації і компенсації втрати частини доходів за винятком сплачених сум, суд зазначає наступне.

Згідно статті 58 Закону №1058 пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питання призначення (перерахунку) та виплати пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення, перерахунку та виплати пенсії громадянам, та на свій розсуд визначати порядок та строки виплати пенсії. Виключними дискреційними повноваженнями наділені органи Пенсійного фонду України на прийняття рішень з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії.

Суд, перевіряючи рішення, дію або бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у Кодексі адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип поділу влади.

Відповідно до частини 1 статті 73 Закону №1058 кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) та використовуються на : виплату пенсій, передбачених законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом (ч .2 ст. 73 Закону № 1058).

Суд також зазначає, що вимога сплатити протягом 10 днів суму боргу, з урахуванням індексації і компенсації втрати частини доходів за винятком сплачених сум, жодним чинним нормативним актом не визначена, а отже є необґрунтованою.

Позивач просить стягнути з відповідача 100 000 грн. моральної шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю, в результаті яких відповідач відмовив у поновленні позивачу пенсії, яка виразилась в емоційних та душевних стражданнях.

Протиправні дії відповідача спричинили порушення звичного життєвого укладу позивача.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1173 Цивільного Кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державною, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Конституція України (ст.56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 2 ст. 23 Цивільного Кодексу України визначено, що моральна шкода полягає:- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я,- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів,- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна,- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При вирішенні спору про стягнення моральної шкоди необхідно з`ясувати: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини у її заподіянні позивачеві. Але позивач не надав суду будь-яких доказів своїх страждань та причинний зв`язок їх саме з непоновленням пенсії, тому відсутні правові підстави для задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати, відповідно до норм ст.139 КАС України, покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 і.п.н НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м.Миколаїв,54020 ) відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник