Справа № 140/9213/21
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 140/9213/21

адміністративне провадження № К/990/6072/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України, Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, Департаменту податкових та митних експертиз ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправною бездіяльності та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України), Державної митної служби України (далі - ДМС України), Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (далі - СЛЕД Держмитслужби), Департаменту податкових та митних експертиз ДФС (далі - ДПМЕ ДФС України), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ ДФС України від 30 липня 2021 року №1138-о «Про звільнення ОСОБА_1 », поновити його на посаді заступника директора СЛЕД ДМС України, стягнути з СЛЕД ДМС України середній заробіток за час вимушеного прогулу з наступного робочого дня після дати звільнення в розмірі 1394,73 грн. за кожен робочий день до дати винесення рішення у справі; визнати бездіяльність ДФС України та ДМС України щодо незапропонування йому іншої рівнозначної або, як виняток, нижчої посади на підставі частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» стягнути з ДМС України та ДФС України по 50 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2022 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ДФС України від 30 липня 2021 року №1138-о «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника СЛЕД Міндоходів з 02 серпня 2021 року, стягнуто з ДФС України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 110462,22 грн; стягнуто з ДФС України на користь ОСОБА_1 5000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Предметом спору у цій справі є правомірність звільнення з посади на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з реорганізацією, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просив замінити у виконавчому листі №6221/2022 боржника ДФС України на його правонаступника ДМС України.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено в адміністративній справі №140/9213/21 боржника з виконання виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року №6221/2022 - ДФС України (ідентифікаційний код 39292197) на правонаступника ДМС України (ідентифікаційний код 43115923).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року скасовано ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року та відмовлено у задоволенні заяви.

17 лютого 2023 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року. Заявник, посилаючись на положення пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення, та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

У тексті касаційної скарги підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник, зокрема, зазначив, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми права щодо правонаступництва, що не відповідає висновкам Верховного Суду, сформованим у справах №№2а/0612/649/11, 2-а-1864/10, 2-а-1710/11, 815/1303/17, 812/1408/16, 524/4478/17, 826/16659/15 та 2а-23895/09/1270. Проте норми щодо якої такий висновок сформовано заявник не указав.

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.

Так, за приписами пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України відкриття касаційного провадження можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.

Водночас застосовність висновків Верховного Суду повинно здійснюватися через призму норми права, яка діє у часі та впливає на врегулювання спірних правовідносин, а відповідно і вирішення спору.

Перевіряючи доводи заявника щодо неврахування судами висновків Верховного Суду, сформованим у справах №№2а/0612/649/11, 2-а-1864/10, 2-а-1710/11, 815/1303/17, 812/1408/16, 524/4478/17, 826/16659/15 та 2а-23895/09/1270, Верховним Судом також установлено, що у наведених заявником прикладах справ відсутні будь-які спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом.

Так, у справах №№240/532/20, 2-а-1864/10, 2-а-1710/11 вирішувалося питання щодо процесуального правонаступництва спадкоємців божника, після його смерті у спорах про стягнення соціальних виплат, а у справі №524/4478/17 розглядалося питання щодо заміни сторони у справі на стадії судового розгляду цієї справи.

В інших справах №№815/1303/17, 812/1408/16 та 2а-23895/09/1270 вирішувалися питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні, проте вирішуючи ці спори суди виходили з установлених обставин у кожній конкретній справі, що мають індивідуальний характер і правові позиції Верховного Суду у цих справах, сформовано з урахуванням особливостей цих справ.

За таких обставин, Суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки ОСОБА_1 лише у тексті скарги зазначив про постанови Верховного Суду, проте не указав норми щодо якої такий висновок сформовано та в чому саме полягає її неправильне застосування судом апеляційної інстанції, обмежившись лише посиланнями на окремі норми законодавства, яким урегульовані загальні питання щодо правонаступництва. Заявник лише наводить приклади справ, розглянутих Верховним Судом, не зазначаючи конкретно норми права, щодо якої сформовано висновок Верховного Суду, належний, на його думку, до застосування до спірних правовідносин.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, ОСОБА_1 не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржені судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Лише загальні посилання на висновок Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права та дотримання всіх умов касаційного оскарження не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України, Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, Департаменту податкових та митних експертиз ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправною бездіяльності та стягнення моральної шкоди повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали направити заявнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет" (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.

3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко