Справа № 160/4552/21
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 лютого 2023 року

м. Київ

справа №160/4552/21

адміністративне провадження № К/990/35177/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,

суддів: Данилевич Н.А., Кашпур О.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2022 року у справі №160/4552/21 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури, що полягає у відмові здійснити перерахунок посадового окладу та виплати матеріальної шкоди у вигляді недоотриманої заробітної плати за період з 01 липня 2015 року по 22 жовтня 2018 року;

- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у вигляді неотриманої частини заробітної плати, а саме посадового окладу, визначеного за частиною третьою статті 81 Закону України «Про прокуратуру», завданої положеннями пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, що визнані неконституційними, за період з 01 липня 2015 року по 22 жовтня 2018 року у розмірі 603200,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалами Верховного Суду від 07 липня 2022 року, від 13 вересня 2022 року та від 05 жовтня 2022 року касаційні скарги повернуто скаржнику.

06 грудня 2022 року ОСОБА_1 повторно подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 02 січня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху із наданням скаржнику часу у 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду касаційної інстанції обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів на обґрунтування вказаної заяви, а також уточненої касаційної скарги із належним обґрунтуванням зазначеної позивачем підстави касаційного оскарження судових рішень, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, на якій подається касаційна скарга.

Вказану ухвалу скаржником отримано 24 січня 2023 року.

06 лютого 2023 року від ОСОБА_1 надійшла уточнена касаційна скарга, у тексті якої міститься заява про поновлення строку на касаційне оскарження. В обгрунтування скаржником зазначено, що вперше з касаційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2022 року позивач звернувся 17 червня 2022 року, тобто у 30- денний строк. Проте, ухвалою Верховного Суду від 07 липня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику у зв`язку з відсутністю підстав касаційного оскарження. Після усунення недоліків касаційної скарги, скаржник повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою. Однак ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2022 року касаційну скаргу знову повернуто скаржнику.

Після усунення недоліків касаційної скарги, скаржник повторно подав касаційну скаргу до Верховного Суду. Однак, втретє подану касаційну скаргу повернуто позивачу ухвалою від 05 жовтня 2022 року у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження. Вчетверте подану касаційну скаргу залишено без руху ухвалою Верховного Суду від 02 січня 2023 року, яку отримано 24 січня 2023 року.

Посилаючись на те, що в ухвалах про повернення касаційної скарги не зазначались строки для усунення недоліків, а первинна касаційна скарга подана строк, передбачений законом, ОСОБА_1 вважає, що має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, оскільки касаційну скаргу подано протягом строку, встановленого законом.

Відповідно до частини першої статті 329 України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (ч. 2 ст. 329 КАС України).

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (ч. 3 ст. 329 КАС України).

Перевіривши вказану заяву, Верховний Суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Отже, учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Разом з тим, Суд зазначає, що невиконання позивачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Разом з тим ОСОБА_1 не наведено жодних обставин особливого та непереборного характеру, які перешкоджали йому подати касаційну скаргу в порядку та строки, визначені законодавством, а також привести свою касаційну скаргу у відповідність до вимог КАС України в розумний строк після неодноразового повернення касаційних скарг.

У контексті наведеного, зважаючи на приписи вказаних правових норм законодавства, невиконання позивачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Ураховуючи зазначене, зважаючи на те, що з моменту прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції до моменту подання касаційної скарги пройшло більше 6 місяців, наведенням ОСОБА_1 підстав для поновлення строку касаційного оскарження, які не можуть бути визнані поважними, та у силу положень пункту 4 частини 1 статті 333 КАС України, суд прийшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на викладене, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані судом неповажними.

При цьому, зважаючи на відмову у відкритті касаційного провадження у зв`язку із неналежним обгрунтуванням підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд не встановлює обгрунтованість підстав в уточненій касаційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 329, 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2022 року у справі №160/4552/21 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді Н. А. Данилевич

О. В. Кашпур