Справа № 240/22100/22
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Житомир справа № 240/22100/22

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність по ненарахуванню та невиплаті додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої постановою КМУ від 29.04.2020 № 375 за період служби з 01 січня 2021 року по 27 вересня 2022 року;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на його користь граничний розмір додаткової доплати до заробітної плати (грошового забезпечення) за період карантину, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах з 01 січня 2021 року по 27 вересня 2022 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що як поліцейський Управління патрульної поліції у м.Києві у період з 01.01.2021 по 27.09.2022, мав право на отримання додаткової доплати до заробітної плати (грошового забезпечення), пропорційно відпрацьованому часу, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375, проте відповідачем була здійснена така доплата лише частково.

Відповідно до ухвали суду від 04.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

06.12.2022 (електронною поштою) та 15.12.2022 (поштовим зв`язком) до суду надійшов відзив на позов, в якому представник Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач, Департамент, ДПП) просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що прийняття рішення про встановлення додаткової доплати поліцейським, які у зв`язку із виконанням службових обов`язків у період дії карантину мали безпосередній контакт з населенням, у граничному розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення, є дискреційним повноваженням керівника органу поліції, згідно з абз. 2 п. 4, п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375. Вказав, що означеними положеннями постанови передбачено, що персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади, а доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів. При цьому наголосив, що додаткова доплата не має обов`язкового характеру виплати, її встановлення залежить від наявності та розміру виділених на орган поліції бюджетних асигнувань за відповідною бюджетною програмою, та встановлюється керівником органу поліції у межах виділених асигнувань поліцейським, які залучались до виконання завдань із запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV - 2, покладених на Національну поліцію.

09.01.2023 надійшла до суду відповідь на позов, в якій позивач не погоджується із твердженнями представника відповідача та вважає свої права порушеними щодо отримання доплати до його грошового забезпечення встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач проходить службу в Управлінні патрульної поліції у м.Києві ДПП, що підтверджується копією спеціального жетону № 0000484 від 30.01.2020, який міститься в матеріалах справи.

У період з 25.02.2022 по 14.05.2022 позивач службу не ніс, у зв`язку із його звільненням (вказаний факт позивачем не заперечується).

За матеріалами справи, позивач за період з 01.01.2021 по 27.09.2022 отримав у липні 2021 року доплату передбачену постановою Кабінету Міністрів України "Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни" від 29.04.2020 № 375 (далі - постанова № 375) у розмірі 4320,97 грн.

Як свідчать матеріали справи, зокрема рапорт від 01.12.2022 заступника командира батальйону №1 полку №1 (з обслуговування лівого берега) управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції та таблиця 1 "дислокація сил та засобів" у спірний період позивач залучався для несення служби, виключно на охорону адміністративної будівлі, а у період з 25.02.2022 по 14.05.2022 службу не ніс, у зв`язку із його звільненням.

В обґрунтування відсутності у позивача права не отримання доплати передбаченої постановою № 375 до його грошового забезпечення у оскаржуваний період, представник відповідача у відзиві на позов наголосив, що контакту з населення внаслідок виконання свої обов`язків позивач не мав, а тому у нього відсутнє право на отримання доплати до грошового забезпечення, передбаченої постановою № 375.

Позивач вважає, що йому не нараховано доплату до грошового забезпечення, передбачену постановою № 375, у належному розмірі, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинами, суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції № 988 від 11.11.2015 (далі - постанова №988), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", у складі Державного бюджету України створено фонд боротьби з гострою респіраторною хворобою СОVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-СоV-2, та її наслідками на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України зазначеної хвороби, та протягом 30 днів з дня відміни цього карантину. Кошти зазначеного фонду спрямовуються на: додаткові доплати до заробітної плати медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації гострої респіраторної хвороби СОVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, а також доплати до заробітної плати окремим категоріям працівників, які забезпечують життєдіяльність населення, на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, визначений у рішенні Кабінету Міністрів України про встановлення карантину, до завершення здійснення зазначених заходів.

Вказані спірні відносини у даній справі регулюються постановою № 375, якою передбачені деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни і Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06 квітня 2000 року № 1645-III (далі - Закон № 1645-III).

Пунктом 1 постанови № 375 установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2", та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 вказаної постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Пунктом 5 постанови № 375 передбачено, що доплати, визначені пунктами 2 і 3 вказаної постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для отримання доплати за постановою № 375 є сукупність таких певних умов, зокрема особа є поліцейським, який забезпечує життєдіяльність населення (забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України).

Отже, право на вказану доплату маються не усі поліцейські, а лише окремі категорії поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків, забезпечують життєдіяльність населення у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт, як то передбачене постановою № 375.

Як вже судом зазначалося, позивач отримав додаткову доплату до грошового забезпечення передбачену постановою № 375 у липні 2021 року у розмірі 4320,97 грн. Інші відомості про отримання позивачем вказаної доплати до грошового забезпечення у оскаржений період, матеріали справи не містять.

За твердженнями відповідача, причиною невиплати вищезазначеної доплати до грошового забезпечення слугував факт невиконання позивачем службових обов`язків, які мали безпосередній контакт з населенням. Представник відповідача у заяві по суті пояснює, що у період з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 24.02.2022 та з 15.05.2022 по 27.09.2022 на підставі розстановок сил та засобів, позивач залучався для несення служби виключно на охорону адміністративних будівель, пост №1, за адресою: АДРЕСА_1 та контакту з населенням внаслідок виконання своїх обов`язків не мав, у зв`язку із чим така доплата йому не передбачена. На підтвердження вказаного доводу, представником відповідача додано до матеріалів справи рапорт від 01.12.2022 заступника командира батальойону № 1 полку № 1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції капітана поліції Любомира Чемуся та таблицю 1 "дислокація сил та засобів" за період з 01.01.2022 по 27.09.2022. Зворотного позивачем під час розгляду вказаних спірних правовідносин не доведено.

Враховуючи встановлені обставини справи, на думку суду, надані до матеріалів справи докази, не підтверджують того, що позивач, як поліцейський, у спірний період забезпечував життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання таких обов`язків мав безпосередній контакт з населенням.

Разом з тим, суд вважає, що охорона адміністративної будівлі, не свідчить про виконання позивачем обов`язків з безпосередній контактом з населенням та забезпеченням життєдіяльності населення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян, а лише підтверджують факт виконання позивачем своїх службових обов`язків відповідно до посадової інструкції та закону.

Крім того, враховуючи норми, які регулюють спірні правовідносини, на думку суду, доплата до грошового забезпечення, передбачена постановою № 375, належна не усім поліцейським, які мають спілкування та контакти з населенням, а лише тим, які у період карантину забезпечували життєдіяльність населення - правопорядку і безпеки громадян, шляхом виконання завдань із поточного контролю за перебуванням осіб в місцях самоізоляції, контролю на вулицях, у парках, інших громадських місцях, забезпечення контролю за виконанням протиепідемічних вимог під час здійснення пасажирських перевезень та інших функцій забезпечення безпеки та порядку з метою дотримання правил і норм, передбачених Законом № 1645-III.

У той час, слід зауважити, що за відсутності поданих керівником відповідного закладу (в даному випадку начальником Департаменту) списків та інших доказів, які би свідчили про задіяння конкретних поліцейських (в даному випадку позивача) у відповідні дні та час у виконанні вищезазначених заходів та за відсутності доказів безпосереднього виконання особою таких заходів, право на доплату до грошового забезпечення, передбачену постановою № 375, не виникає.

При цьому, жодних пояснень та доказів того, що позивач був задіяний у виконанні заходів із забезпечення життєдіяльності населення - правопорядку і безпеки громадян, шляхом виконання завдань із поточного контролю за перебуванням осіб в місцях самоізоляції, контролю на вулицях, у парках, інших громадських місцях, забезпечення контролю за виконанням протиепідемічних вимог під час здійснення пасажирських перевезень та інших функцій забезпечення безпеки та порядку з метою дотримання правил і норм, передбачених Законом № 1645-III, матеріали справи не містять. Доказів зворотного позивачем до суду не надано.

Таким чином, з огляду на невиконання позивачем заходів із забезпечення життєдіяльності населення в розумінні постанови № 375, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , заявлених до ДПП.

З змістом ст.ст.73,74,75,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову питання щодо відшкодування судових витрат, судом не розглядаються.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3Г, м.Київ 48,03048. ) про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 22 лютого 2023 р.