Справа № 640/14359/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ ДПС України) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство «Універсал Банк» з позовом до Офісу великих платників податків ДФС, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.05.2019 року № та стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що спірне рішення прийнято відповідачем із порушення положень підпункту 139.3.3 пункту 139.3 статті 139 Податкового кодексу України. Акціонерне товариство «Універсал Банк» наполягає, що ним правомірно задекларовано в рядку 2.1.4 Додатку РІ до податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік фінансовий результат, який підлягає оподаткування, а відомості наведені у пункті 2.2.6 зазначено розгорнуто на прохання контролюючого органу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 р. задоволено позов. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 06.05.2019 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2022 задоволено заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк». Замінено боржника у виконавчому листі № 640/14359/19 з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на правонаступника - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ ДПС України (ЄДРПОУ ВП 44082145).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 22.02.2023.

06.02.2023, під № 5352 до суду від Акціонерного товариства "Універсал Банк" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, на підставі наказу ДФС від 21.03.2019 року № 202 та наказу Офісом ВПП від 22.03.2019 року № 671, контролюючим органом була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «Універсал Банк» з питань дотримання вимог податкового законодавства у частині обрахування сум, що повинні відображатися у рядку 2.1.4 Додатка РІ до Податкової декларації з податку на прибуток приватних підприємств протягом 2016 року, за наслідком проведення якої, складено акт від 12.04.2018 року № 1110/28-10-14-02-01/21133352.

Так, у висновках акта перевірки зафіксовано порушення позивачем підпункту 139.3.3 пункту 139.3 статті 139 з врахуванням підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в частині зазначення різниці, на які збільшується об`єкт оподаткування на загальну суму 276655354,00 грн., у тому числі по періодах: Півріччя 2016 року - 186350508,00 грн.; Три квартали 2016 року - 190184418,00 грн.; 2016 рік - 276655354,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки, Офісом ВПП прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.05.2019 року № , яким АТ «Універсал Банк» за порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 139.3.3 пункту 139.3 статті 139 Податкового кодексу України, зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2016 рік у розмірі 276655354 грн.

Рішенням ДФС від 15.07.2019 року № 32733/6/99-99-11-04-02-25, скаргу позивача на спірне рішення залишено без задоволення, а останнє без змін.

Акціонерне товариство «Універсал Банк» не погоджується із оскаржуваним рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що і зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з відсутності порушення позивачем підпункту 139.3.3 пункту 139.3 статті 139 з врахуванням підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, саме в частині зазначення різниці, на які збільшується об`єкт оподаткування на загальну суму 276655354,00 грн., оскільки фінансовий результат до оподаткування ним визначено вірно, у тому числі з урахуванням положень Наказу № 400, в той же час, відображення за методом розгорнутого сальдо (додавання показників за кожний звітний період) ряду 2.2.6 Додатку РІ до податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік та відображення збільшення суми фінансового результат в рядку 2.1.4 вказаного додатку методом згорнутого сальдо не свідчить про фактичне заниження позивачем фінансового результату за 2016 рік на суму 276655354,00 грн., а ключовим аспектом в межах цієї адміністративної справи, за висновками суду першої інстанції, є визначення розрахунку фінансового результату до оподаткування у відповідності до підпункту 139.3.3 пункту 139.3 статті 139 ПК України, який АТ «Універсал Банк» проведено вірно.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інсатнції помилковими та необґрунтованими, позаяк, АТ «Універсал Банк» було порушено підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункт 139.3.3 пункту 139.3 статті 139 Податкового кодексу України, тому, за оскаржуваним рішенням, і було правомірно зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2016 рік у розмірі 276655354 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі по тексту також - ПК України).

У відповідності до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Так, для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Нормами пунктів 139.3.1, 139.3.2 пункту 139.3 статті 139 ПК України, визначено, що банки та небанківські фінансові установи, крім страхових компаній, недержавних пенсійних фондів, корпоративних інвестиційних фондів та адміністраторів недержавних пенсійних фондів, визнають для оподаткування резерв, сформований у зв`язку із знеціненням (зменшенням корисності) активів згідно з вимогами міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням вимог підпунктів 139.3.2-139.3.4 цього пункту.

Використання резерву у зв`язку із припиненням визнання активу згідно з вимогами міжнародних стандартів фінансової звітності не змінює фінансовий результат.

Згідно із підпунктом 139.3.3 пункту 139.3 статті 139 ПК України, фінансовий результат до оподаткування збільшується: 1) на перевищення розміру резерву станом на кінець податкового (звітного) періоду, над лімітом, який визначається як менша з двох величин: а) 20 відсотків (на період з 1 січня 2015 року до 31 грудня 2015 року - 30 відсотків, на період з 1 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року - 25 відсотків) сукупної балансової вартості активів, знецінення яких визнається шляхом формування резерву, збільшеної на суму резерву за такими активами згідно з даними фінансової звітності за звітний період; б) величина кредитного ризику за активами, визначена на кінець звітного (податкового) періоду відповідно до вимог органу, що регулює діяльність банків, або органу, що регулює діяльність небанківських фінансових установ.

У разі якщо орган, що регулює діяльність банків, або орган, що регулює діяльність небанківських фінансових установ, не встановлює вимог до визначення кредитного ризику, ліміт визначається згідно з пунктом "а" цієї частини підпункту.

Коригування фінансового результату до оподаткування звітного періоду не здійснюється у розмірі зазначеного перевищення резерву, що виникло у попередніх звітних (податкових) періодах; 2) на суму використання резерву для списання (відшкодування) активу, який не відповідає ознакам, визначеним підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, крім суми, що списується за рахунок тієї частини резерву, на яку збільшувався фінансовий результат до оподаткування у зв`язку з перевищенням над лімітом.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки АТ «Універсал банк» з питань дотримання вимоги податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.03.2018 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2013 по 31.03.2018, складено акт перевірки від 19.09.2018 № 2753/28-10-43-01/21133352, яким встановлено, зокрема порушення вимог пункту 137.4 статті 137 та підпункту 139.3.3 пункту 139.3 статті 139 ПК України, в частині заниження різниці, на які збільшується об`єкт оподаткування на загальну суму 276655354,00 грн., в тому числі по періодах: півріччя 2016 року - 186350508,00 грн.; три квартали 2016 року - 190184418,00 грн.; 2016 рік - 276655354,00 грн.; порушення вимог підпункту 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 ПК України в частині завищення обсягу від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років, на суму 276655354,00 грн., в тому числі по періодам: I квартал 2017 року - 276655354,00 грн.; півріччя 2017 року - 276655354,00 грн.; три квартали 2017 року - 276655354,00 грн.; 2017 рік - 276655354,00 грн.; I квартал 2018 року - 276655354,00 грн. та винесено податкове повідомлення-рішення від 10.10.2018 року № , яким встановлено зменшення від`ємного значення на загальну суму 276655354,00 грн.

Рішенням від 17.12.2018 року № 40697/6/99-99-11-04-02-25 про результати розгляду скарги Державної фіскальної служби України скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.10.2018 року № , у частині невірного обрахування сум, що повинні відображатися у рядку 2.1.4 Додатку РІ до податкової декларації з податку на прибуток приватних підприємств протягом 2016 року та призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Універсал Банк» відповідно до вимог п. п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, у частині обрахування сум, що повинні відображатися у рядку 2.1.4 Додатку РІ до податкової декларації з податку на прибуток приватних підприємств протягом 2016 року.

Також, судом першої інстанції було досліджено, що в ході проведення документальної виїзної перевірки встановлено, що банківською становою у перевіряємому періоді, у складі різниць на які збільшується/зменшується фінансовий результат до оподаткування здійснювалося відображення перевищення страхового резерву над розрахованим лімітом, а зазначенні податкові різниці у 2016 році розраховувалися та декларувалися банком наступним чином: у складі різниць, на які збільшується фінансовий результат до оподаткування відображалась сума перевищення ліміту, а саме рядок 2.1.4 Додатку РІ до податкової декларації з податку на прибуток підприємств: 1 кв. 2016 року - 186350508.00 грн., півріччя 2016 року - 3833910.00 грн., три квартали 2016 року - 86470 936.00 грн., 2016 рік - 465721282,00 грн. При цьому, у зв`язку із розгорнутим відображенням, визначеним банком порядком відображення показників декларації результату перевищення, у різницях, на які зменшується фінансовий результат до оподаткування, а саме рядок 2.2.6 Додатку РІ до податкової декларації з податку на прибуток підприємств відображалася сума перевищень, яка виникла у минулих податкових періодах, а саме: кв. 2016 року - 0,00 грн., півріччя 2016 року - 186350508,00 грн., три квартали 2016 року - 190184418,00 грн., 2016 рік - 276655354,00 грн.

Тобто, як видно з показників рядка 2.2.6 Додатку РІ до податкової декларації з податку на прибуток банком зменшення фінансового результату відображалося методом розгорнутого сальдо (додаванням показників за кожен звітний період), при цьому збільшення фінансового результату в рядку 2.1.4 Додатку РІ до податкової декларації з податку на прибуток відображалося методом згорнутого сальдо (станом на балансову дату), що призвело до заниження фінансового результату за 2016 рік на суму 276 655 354,00 грн. Довідково: показники сум перевищення резерву, що виникло у попередніх податкових (звітних) періодах, рядку 2.2.6 Додатку РІ були досліджені в ході проведення планової перевірки та зафіксовані актом документальної планової перевірки від 19.09.2018 №2753/28-10-43-01/21 133352 не були предметом оскарження.

Варто звернути увагу на те, що наказом Міністерства фінансів України від 03.04.2018 року № 400, затверджено узагальнюючі податкові консультації з деяких питань оподаткування податком на прибуток підприємства, податком на доходи фізичних осіб, зокрема узагальнюючу податкову консультацію щодо застосування положень пункту 139.3 статті 139 Податкового кодексу України стосовно порядку врахування перевищення резерву над розміром встановленого ліміту (далі - Наказ №400). У вказаному Наказі № 400, зазначено про те, що при визначенні розміру ліміту, встановленого підпунктом 1 підпункту 139.3.3 пункту 139.3 статті 139 Кодексу у редакції, що діяла до 01 січня 2018 року, та суми коригування фінансового результату до оподаткування у зв`язку із перевищенням такого ліміту слід керуватися наступним: 1. Станом на кінець податкового (звітного) періоду за даними фінансової звітності визначається: розмір резерву, сформованого у зв`язку із знеціненням (зменшенням корисності) активів згідно з вимогами міжнародних стандартів фінансової звітності (Р); сукупна балансова вартість активів, знецінення яких відповідно до міжнародних стандартів фінансової звітності визнається шляхом формування резерву (СБВ). 2. Визначається сума ліміту (Л) згідно з підпунктом 1 підпункту 139.3.3 пункту 139.3 статті 139 Кодексу у редакції, що діяла до 01 січня 2018 року, як сума сукупної балансової вартості активів, знецінення яких визнається шляхом формування резерву (СБВ), збільшена на суму резерву за такими активами згідно з даними фінансової звітності на кінець податкового (звітного) періоду (Р), помножена на 20 відсотків (на період з 01 січня 2015 року до 31 грудня 2015 року - 30 відсотків, на період з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2018 року - 25 відсотків) ( %): Л = (СБВ + Р) х %. 3. Визначається різниця (Різ.) між розміром резерву (Р) станом на кінець податкового (звітного) періоду та лімітом (Л), розрахованим згідно з пунктом 2 цієї відповіді. У разі отримання від`ємного значення, для подальшого розрахунку така різниця дорівнює нулю. 4. Визначена станом на кінець податкового (звітного) періоду різниця (Різ.) порівнюється із перевищенням резерву, що виникло у попередніх податкових (звітних) періодах (в тому числі із перевищенням резерву на 01 січня 2015 року, який визнаний для оподаткування згідно з пунктом 21 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу). 5. Якщо позитивне значення різниці (Різ.) станом на кінець податкового (звітного) періоду є більшим, ніж перевищення резерву, що виникло у попередніх податкових (звітних) періодах (в тому числі ніж перевищення резерву на 01 січня 2015 року, який визнаний для оподаткування згідно з пунктом 21 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу), фінансовий результат до оподаткування підлягає збільшенню на суму різниці між цими значеннями. Якщо позитивне значення різниці (Різ.) станом на кінець податкового (звітного) періоду є меншим, ніж перевищення резерву, що виникло у попередніх податкових (звітних) періодах (в тому числі ніж перевищення резерву на 01 січня 2015 року, який визнаний для оподаткування згідно з пунктом 21 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу), фінансовий результат до оподаткування не підлягає коригуванню. 6. На показник позитивного значення різниці (Різ.) не впливають списання (відшкодування) заборгованості за рахунок тієї частини резерву, на яку збільшувався фінансовий результат до оподаткування у зв`язку з перевищенням над лімітом.

Між тим, листом ДФС України від 12.07.2018 року № 21197/7/99-99-15-02-02-17, надано роз`яснення щодо застосування положень пункту 139.3 статті 139 ПК України, у редакції до 01.01.2018 року (далі - лист від 12.07.2018 року), за змістом якого, порядок коригування фінансового результату до оподаткування, визначений підпунктами 139.3.3 і 139.3.4 п. 139.3 ст. 139 Кодексу у редакції, чинній до 01.01.2018 Кодексу, був запроваджений у Кодексі починаючи з 01 січня 2015 року у зв`язку із зміною методологічного підходу визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств за даними фінансової звітності, яка складається банками відповідно до вимог міжнародних стандартів фінансової звітності.

Тож, як правильно виснував суд першої інстанції, відповідно до п. 21 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, банки були зобов`язані здійснити перерахунок резерву у зв`язку із знеціненням (зменшенням корисності) активів станом на 01 січня 2015 року. Резерв, сформований банком у зв`язку із зменшенням корисності активів згідно з вимогами міжнародних стандартів фінансової звітності станом на кінець 2014 року, у сумі, що не перевищує ліміт у розмірі 30 відсотків вартості, яка розраховується як сукупна балансова вартість активів, знецінення яких визнається шляхом формування резерву, збільшена на суму резерву за такими активами, згідно з даними фінансової звітності за 2014 рік, вважається резервом на 01 січня 2015 року, визнаним для оподаткування. При цьому, сума перевищення резерву над таким лімітом не змінює об`єкт оподаткування поточного або попередніх податкових (звітних) періодів, у тому числі не збільшує та не зменшує фінансовий результат до оподаткування, та вважається перевищенням резерву, що виникло у попередніх звітних (податкових) періодах.

Колегія суддів вважає обґрунтованим зазначення судом першої інстанції щодо того, що положення абзацу другого п. п. 1) п. п. 139.3.3 п. 139.3 ст. 139 Кодексу, у редакції, чинній до 01.01.2018, застосовуватиметься банками з урахуванням вимог п. 21 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу щодо суми перевищення резерву над лімітом, яке вважається таким, що виникло у попередніх податкових (звітних) періодах станом на 01 січня 2015 року, тому, з наведеного слідує, що для розрахунку суми збільшення фінансового результату до оподаткування на підставі положення п. п. 1) п. п. 139.3.3 п. 139.3 ст. 139 Кодексу у редакції, чинній до 01.01.2018, у наступних податкових (звітних) періодах сума перевищення резерву над лімітом станом на кінець кожного з таких періодів порівнюється із перевищенням резерву, що виникло у попередніх податкових (звітних) періодах (включаючи перевищення резерву, розраховане згідно з п. 21 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу), не залежно від того, чи здійснювалось коригування фінансового результату до оподаткування у попередньому податковому (звітному) періоді.

Враховуючи висновок Мінфіну, викладений у листі від 27.06.2018 № 11210-09-10/17443, для застосування положень п. 139.3 ст. 139 Кодексу у редакції, чинній до 01.01.2018, у наступних податкових (звітних) періодах у частині порядку врахування перевищення резерву над розміром встановленого ліміту та прикладу розрахунку різниці між розміром резервів та лімітом у випадку наявності перевищення резерву станом на 01 січня 2015 року (включаючи перевищення резерву, розраховане згідно з п. 21 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу), наведеного у питанні 1 Узагальнюючої податкової консультації, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 03.04.2018 № 400, необхідно використовувати варіант розрахунку № 1, наведений у таблиці, як такий, що відповідає вимогам Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ліміт резервування станом на 31.03.2016 року для декларації за 2015 рік обрахований наступним чином: (сукупна балансова вартість - ,79 грн. (СБВ) + ,04 грн. (сформований резерв) (Р)) х 25% /100 = ,96 грн. (ліміт)., з чого вбачається, що що станом 1 квартал 2016 року, перевищення сформованого резерву банком над лімітом становило 186350508,08 грн. Ліміт резервування, станом на 30.06.2016 року, обрахований наступних чином: (сукупна балансова вартість) - , 16 грн. + ,98 грн. (сформований резерв) х25% /100 = ,98 грн., з чого слідує висновок, що станом на І півріччя 2016 року, перевищення сформованого резерву банком над лімітом становило 3833909,69 грн. У зв`язку із тим, що вказане перевищення є меншим ніж перевищення резерву, що виникло у попередніх податкових (звітних) періодах (186350508,08 грн.), фінансовий результат до оподаткування не підлягає коригуванню, а для подальшого розрахунку така різниця дорівнює нулю.

Ліміт резервування, станом на 30.09.2016 року, обрахований наступним чином: (сукупна балансова вартість) - ,70 грн. + ,54 (сформований резерв) х25%/100) = ,54 грн., а тому, за 9 місяців 2016 року перевищення сформованого резерву банком над лімітом становило 86470935,73 грн., що є меншим ніж перевищення резерву (186350508,08 грн.), що виникло у попередніх податкових (звітних) періодах фінансовий результат до оподаткування не підлягає коригуванню. При цьому, для подальшого розрахунку така різниця дорівнює нулю.

Ліміт резервування за 2016 рік обчислено наступним чином: (сукупна балансова вартість) - ,64 грн.+,25 грн.)х25%/100= ,25 грн. Звідси слідує, що за 2016 рік перевищення сформованого резерву банком над лімітом становило 465721282,03 грн. Розмір, який підлягав до коригування фінансового результату становить: 465721 282,03 грн. - 186350508,08 грн. = 279370773,95 грн. Загальна сума коригування фінансового результату до податку дорівнює - 465721 282,03 грн.

Як було встановлено судом першої інстанції під час розгляду даного спору по суті, для визначення податкової різниці за 2016 рік, яка збільшує фінансовий результат на перевищення розміру резерву станом на кінець 2016 року над лімітом, контролюючий орган здійснив додавання всіх сум перевищення резерву, розрахованих на кінець кожного з чотирьох звітних податкових періоді в 2016 році наростаючим підсумком та визначив його на рівні 742376636,00 грн., та, в подальшому, шляхом віднімання від наведеної суми обчисленого резерву суми обчисленого резерву банком - 465721282,03 грн. визначив заниження різниці, на яку збільшується об`єкт оподаткування на загальну суму 276655354,00 грн., в той же час, згідно податкової звітності банківської установи, а саме, у рядку 2.1.4 Додатку РІ до податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік сума перевищення розміру резерву банку або небанківської фінансової установи станом на кінець податкового (звітного) періоду над лімітом, який визначається відповідно до підпункту 139.3.3 пункту 139.3 статті 139 розділу ІІІ Податкового кодексу України (підпункт 139.3.3 пункту 139.3 статті 139 розділу ІІІ Податкового кодексу України), визначена АК «Універсал Банк» на рівні 465721282 грн. Водночас, позиція контролюючого органу в частині обчислення резерву наростаючим підсумком та у зв`язку із цим визначення податкової різниці за 2016 рік, яка збільшує фінансовий результат на перевищення розміру резерву, станом на кінець 2016 року, над лімітом обумовлено положеннями пункту 137.4 статті 137 ПК України, у відповідності до якого, податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому, податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду, крім: виробників сільськогосподарської продукції, визначеної статтею 209 цього Кодексу, які можуть обрати річний податковий (звітний) період, який починається з 1 липня поточного звітного року і закінчується 30 червня наступного звітного року. Для цілей оподаткування податком на прибуток до підприємств, основною діяльністю яких є виробництво сільськогосподарської продукції, належать підприємства, дохід яких від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва за попередній податковий (звітний) рік перевищує 50 відсотків загальної суми доходу.

Колегія суддів вважає, що положення підпункту 139.3.3 пункту 139.3 статті 139 ПК України, є спеціальною нормою для визначення резервів банків та небанківських фінансових установ і не передбачає обчислення такого резерву наростаючим підсумком, а наказ № 400 встановлює, що визначена станом на кінець податкового (звітного) періоду різниця (Різ.) порівнюється із перевищенням резерву, що виникло у попередніх податкових (звітних) періодах, а не додається.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність порушення з боку позивача підпункту 139.3.3 пункту 139.3 статті 139 з врахуванням підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, в частині зазначення різниці, на які збільшується об`єкт оподаткування на загальну суму 276655354,00 грн., оскільки фінансовий результат до оподаткування ним визначено вірно, у тому числі з урахуванням положень наказу № 400, а відображення за методом розгорнутого сальдо (додавання показників за кожний звітний період) ряду 2.2.6 Додатку РІ до податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік та відображення збільшення суми фінансового результат в рядку 2.1.4 вказаного додатку методом згорнутого сальдо, не свідчить та не доводить про фактичне заниження позивачем фінансового результату за 2016 рік на суму 276655354,00 грн.

Підсумовуючи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив, що вирішальним та ключовим аспектом в межах цієї адміністративної справи для правильного вирішення спору, є визначення розрахунку фінансового результату до оподаткування у відповідності до підпункту 139.3.3 пункту 139.3 статті 139 ПК України, який позивачем в наведеного вище, було проведено правильно, з огляду на що, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Окружний адміністративний суд м. Києва прийшов до вірних висновків за результатом розгляду адміністративного позову АТ «Універсал Банк» про протиправність оскаржуваного податкового рішення-повідомлення. Апеляційна скарга Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.12.2021 не узгоджується з положеннями п.6 ч. 2 ст. 296 КАС України, оскільки в тексті апеляційної скарги не зазначено у чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права судом 1-ї інстанції.

Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Позовні вимоги правомірно були задоволені судом першої інстанції з підстав, досліджених та проаналізованих вище, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2021 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 22.02.2023.