Справа № 160/7729/22
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2023 року Справа № 160/7729/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через "Електронний суд" надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними рішення та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 року по 30.04.2018 року у спосіб, не передбачений чинним законодавством на дату нарахування до виплати 22.09.2021 року;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який усунувся від розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 року по 30.04.2018 року у спосіб, передбачений чинним законодавством на дату нарахування до виплати 22.09.2021 року;
- скасувати рішення стосовно протиправного розрахунку та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити розрахунок та виплату суми щомісячної пенсії та суми боргу за період з 07.10.2009 року по 30.04.2018 року на 22.09.2021 рік, відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" від 20.02.2019 року № 124 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та яка на 22.09.2021 року для обчислення пенсії, складала 5424,60 грн., та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» від 01.04.2020 року № 251 стосовно доплати особам, яким виповнилося 80 років та відповідно до статті 28 частини 1 абзацу 2 Закону 1058-IV стосовно доплати за 15 років понаднормового стажу, за мінусом виплачених сум.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області була призначена пенсія за віком. У 2001 році ОСОБА_1 виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, у зв`язку з чим виплата пенсії їй була припинена.
Відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 10.06.2019 року у справі №160/7700/18 відповідача було зобов`язано провести поновлення та виплату пенсії за віком з 01.05.2018 року. Однак, відповідач не перерахував пенсійні виплати на зазначений банківський рахунок.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року у справі №160/1727/20 відповідача було зобов`язано виплатити недоотримані пенсійні виплати з урахуванням усіх підвищень з 01.05.2018 року на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок.
Позивач стверджує, що з ухвали суду від 29.11.2021 року дізнався, що сума пенсії на дату розрахунку її до виплати, а саме, 22.09.2021 року за період з 07.10.2009 року по 30.04.2018 року складає 109152,69 грн.
Однак, позивач вважає, що розрахунок суми його пенсії проведено відповідачем всупереч вимогам пенсійного законодавства, чинного на дату нарахування її до виплати.
З огляду на викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 10.11.2022 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заперечуючи проти позову, надало відзив на позов, який долучений до матеріалів справи.
При цьому, не погодившись з ухвалою суду від 29.11.2021 року позивач оскаржив її до Третього апеляційного адміністративного суду, який своєю постановою від 16.02.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу без змін.
Також відповідач зазначає про відсутність міжнародної пенсійної угоди між Україною та Ізраїлем.
Відповідач посилається на приписи Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зазначає, що поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється при звернення особи з відповідною заявою. За результатами розгляду такої заяви пенсійним органом приймається відповідне рішення.
Так, позивачем засобами поштового зв`язку на адресу Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області були направлені заяви про здійснення поновлення виплати, починаючи з жовтня 2009 року. Означені заяви були розглянуті в порядку Закону України «Про звернення громадян», а тому, за результатом розгляду заяви позивача від 14.09.2020 року рішення суб`єкта владних повноважень не приймалось.
З урахуванням викладеного, відповідач стверджує, що діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а тому, просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон та яка постійно проживає в Ізраїлі.
По досягненню пенсійного віку та за наявності необхідного стажу 35 років позивачу з 19.06.1993 року була призначена пенсія за віком.
У зв`язку з виїздом ОСОБА_1 на постійне місце проживання за кордон, позивача було знято з пенсійного обліку та припинено виплату пенсії.
Проте, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.06.2009 року у справі № 160/7700/18 було задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 ; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 року у справі № 160/7700/18 скасовано; адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнено частково; визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 , викладене у відмові Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № Д5653-18 від 11 квітня 2018 року; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо непоновлення пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 1 травня 2018 року відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; у задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Тобто, як зазначає позивач, відповідачем вказаний розрахунок проведений без урахування частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" від 20.02.2019 року № 124, тобто, не застосовано коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та яка на 22.09.2021 року для обчислення пенсії, складала 5424,60 грн.
Не погоджуючись з такою позицією пенсійного органу, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку викладеному вище, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадянам ґарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Частиною 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Отже, кожний громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.
Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 року по справі №804/3217/18 сформулював такий висновок про застосування норм права у подібних правовідносинах: « право громадянина на призначення йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні».
Судом встановлено, що ОСОБА_1 до виїзду за кордон перебувала на обліку в пенсійному органі та отримувала пенсію за віком, громадянство не втрачала. Крім того, позивач наразі також перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Тому, проживаючи в Ізраїлі, як громадянка України, ОСОБА_1 має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Статтею 1 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Приписами статті 4 Закону №1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 5 Закону №1058-IV встановлено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Згідно статті 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за такими принципами, а саме:
- законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
- рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат;
- солідарності та субсидування в солідарній системі;
- державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом.
Разом з тим, статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-ІІІ визначено, що законами України встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ.
Відповідно до статті 1 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України це механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
За змістом статті 2 Закону № 1282-ХІІ розуміється, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців 2 і 3 частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Так, підвищення пенсій відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється на підставі частини 2 або 3 статті 42 Закону №1058-IV.
Відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-IV (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017 року) встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.
Так, відповідно до положень п.4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
При цьому, середня заробітна плата (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки становить 3764,40 грн.
Крім того, пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» № 124 від 20.02.2019 року передбачено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» від 01.04.2020 року № 251 встановлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.
Згідно Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" від 20.02.2019 року № 124, установлено, зокрема, у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком, затвердженим цією Постановою, проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.
Також положеннями постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» від 01.04.2020 року № 251 установлено з 1 квітня 2020 р. особам, які отримують пенсію і яким виповнилося 80 років і більше, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, не досягає розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за 2019 рік, щомісячну компенсаційну виплату в розмірі до 500 гривень у межах зазначеного розміру.
Водночас, в матеріалах справи міститься розрахунок пенсії ОСОБА_1 , відповідно до якого відповідач за період з 07.10.2009 року по 30.04.2018 року нарахував пенсію на момент такої виплати 22.09.2021 року на загальну суму 109152,69 грн., тобто, по 1061,73 грн. на місяць, що не відповідає положенням вищевказаного законодавства, а саме, без застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки у розмірі 3764,40 грн. та відповідних коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17 та 1,11 (5424,60 грн. (3764,40 х 1,17 х 1,11).
Суд погоджується із твердженнями ОСОБА_1 , що на підставі принципу рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат, передбаченого статтею 7 Закону №1058-IV, положення діючого законодавства, стосовно поновлення пенсії, її розміру та проведення перерахунків, мають діяти на позивача, який проживає за кордоном, точно так же як вони діють по відношенню до застрахованих осіб проживаючих в Україні. Чинне законодавство України не містить виключень стосовно місця проживання громадянина.
Разом з тим, чинне законодавство дійсно не містить норм, в яких встановлено, що пенсія поновлюється в розмірі визначеному на дату припинення її виплати. Водночас, це також не означає, що поновлення виплати пенсії проводиться за нормами, чинними на дату такого поновлення, оскільки за період такої невиплати (в даному випадку з жовтня 2009 по квітень 2018 року) зміна розміру пенсії відбувалась поступово, з урахуванням чинного на час такого перерахунку законодавства. Натомість, у разі задоволення вимог позивача про перерахунок пенсії, що мала виплачуватись у 2009 році за нормами чинними на дату виплати 22.09.2021 року, розмір такої пенсії буде значно вищим, аніж розмір отримуваної пенсії громадянами України, виплата пенсії яким не припинялась, що, в свою чергу також призведе до дискримінації таких пенсіонерів.
Тому, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно обчислив пенсію позивача в розмірі, визначеному на дату припинення виплати пенсії без її подальшого перерахунку за нормами чинного, на час настання такого права, пенсійного законодавства.
Щодо позовної вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який усунувся від розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 року по 30.04.2018 року у спосіб, передбачений чинним законодавством на дату нарахування до виплати, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією та законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це завжди пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
Крім того, суд зазначає, що відповідач не приймав рішення щодо відмови стосовно розрахунку суми боргу за спірний період, а тому, у цій частині позовних вимог також слід відмовити.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.
З приводу розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підлягає сума 496,20 грн., сплата яких підтверджується квитанцією № 1506-8225-9735-1889 від 30.05.2022 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи.
Керуючись статтями 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 року по 30.04.2018 року у спосіб, не передбачений чинним законодавством на дату нарахування до виплати 22.09.2021 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити розрахунок та виплату суми щомісячної пенсії та суми боргу за період з 07.10.2009 року по 30.04.2018 року на 22.09.2021 рік, відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" від 20.02.2019 року № 124 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та яка на 22.09.2021 року для обчислення пенсії, складала 5424,60 грн., та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» від 01.04.2020 року № 251 стосовно доплати особам, яким виповнилося 80 років та відповідно до статті 28 частини 1 абзацу 2 Закону 1058-IV стосовно доплати за 15 років понаднормового стажу, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 27.02.2023 року.

Суддя І.О. Лозицька