Справа № 420/13617/22
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/13617/22
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

рішення суду першої інстанції прийнято у

м. Одеса, 25 жовтня 2022 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Бітова А.І., Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області) з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії ГУПФУ в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті їй суми пенсії в розмірі 36117,00 гривень, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого йому перерахунку пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року у справі №420/11025/20, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю;

- зобов`язати ГУПФУ в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми пенсії в розмірі 36117,00 гривень, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого йому перерахунку пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року у справі № 420/11025/20 і залишилася недоодержаною зв`язку з його смертю.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 у справі № 420/11025/20, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_2 , внаслідок чого нарахована доплата пенсії за період з 01.04.2019 по 31.01.2021 в сумі 36117,00 гривень, яка повинна була бути здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. За життя виплата нарахованої суми пенсії за період з 01.04.2019 по 31.01.2021 в сумі 36117,00 гривень відповідачем здійснена не була, у зв`язку із чим ОСОБА_1 звернулась із відповідною заявою до органу ПФУ. Проте, відповідач відмовив у виплаті вказаних коштів позивачці, оскільки не є стягувачем по справі №420/11025/21. Вказану відмову позивачка вважає протиправною, адже суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, та відповідне звернення надійшло до відповідача не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідач проти позову заперечував.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті їй суми пенсії в розмірі 36117,00 грн, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого йому перерахунку пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року у справі № 420/11025/20, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату відповідної суми пенсії ОСОБА_1 в розмірі 36117 (тридцять шість тисяч сто сімнадцять) грн 00 коп., що підлягала виплаті ОСОБА_2 . Також, стягнуто судовий збір.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ГУ ПФУ в Одеській області подано на вказане судове рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування своєї скарги відповідач у справі зазначив, що покладені судом зобов`язання щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_3 органом ПФУ виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на ГУПФ України в Одеській області. При цьому, виплата нарахованої доплати пенсії за період з 01.04.2019 по 31.01.2020рр. В сумі 36 117,00 грн. підлягала виплаті ОСОБА_2 після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості із пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України. Так, апелянт вказує, що оскільки спадкоємці не є стороною по справі №420/2320/21 та №420/11025/20 в розумінні ст. 46 КАС України, право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду, вони матимуть у разі зміни сторони виконавчого провадження по вищевказаній справі в порядку, передбаченому ст. 379 КАС України.

05.12.2022р. від позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на хибність доводів скаржника просить скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін зокрема з тих підстав, що згідно ст. 1227 ЦК України невиплачена за життя її чоловікові сума пенсії у розмірі 36177,00 грн. має бути виплачена його дружині - ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 28.09.1990, позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримував пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 у справі №420/11025/20 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення ОСОБА_2 перерахунку пенсії з 01.04.2019 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також усіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення в розмірах та на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії від 01.10.2020 №100100185, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, та виплати з 01.04.2019 пенсії із зменшенням її розміру.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.04.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_2 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також усіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення в розмірах та на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії від 01.10.2020 № 400100185, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести обчислення та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 по 31.12.2019 в розмірі 100 % нарахованої пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_2 доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 01.04.2019 року по день проведення перерахунку.

Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 по справі № 420/11025/20, ОСОБА_2 13.01.2021 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 по 31.12.2019 з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії та з 01.04.2019 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення в розмірах та на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії від 01.10.2020 № ЮО100185, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

При цьому ОСОБА_2 нараховано доплати пенсії за вислугу років за період з 01.04.2019 по 31.01.2021 в розмірі 36117,00 грн.

Доказів виплати пенсіонеру указаної суми доплати до пенсії відповідач не надав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 08.12.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

З 06.01.2022 позивачу ОСОБА_1 призначено пенсію в разі втрати годувальника.

21.02.2022 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про виплату нарахованої, але не виплаченої за життя її померлому чоловіку ОСОБА_2 пенсії за період з 01.04.2019 по 31.01.2021 в сумі 36117,00 гривень.

На заяву позивача до ГУ ПФУ в Одеській області, Управління відповідно до листа від 30.03.2022 № 5122-4068/С-02/8-1500/22 повідомило позивача про те, що остання не є стягувачем по справам № 420/11025/20 та № 420/2320/21, тому для виплати недоотриманої доплати пенсії за зазначеними рішеннями суду правові підстави відсутні.

Вважаючи наявними підстави для отримання позивачкою неотриманих за життя ОСОБА_2 сум нарахованої доплати до пенсії внаслідок перерахунку пенсії, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач в силу положень статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осію", має право на одержання суми пенсії, що підлягали виплаті її чоловікові ОСОБА_2 , і які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, натомість відповідач, відмовляючи їй у виплаті суми недоодержаної пенсії, діяв протиправно та усупереч приписам вищенаведених норм законодавства.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції у межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 52 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб визначає Закон №2262-XII.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII), суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що « у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону №1058-IV та ч. 1 ст. 61 Закону №2262-XII, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Виходячи з викладеного, ч.1 ст.61 Закону №2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до абзацу 3 пункту 4 вказаного Порядку заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера. При цьому дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що на виконання рішення суду у справі №420/11025/20 ОСОБА_2 померлому чоловіку позивачки, здійснено перерахунок пенсії за період з 01.04.2019 по 31.01.2021, внаслідок якого нараховано доплату до пенсії у сумі 36117,00грн.

ГУПФ не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів на підтвердження виплати ОСОБА_2 за життя заборгованості з виплати пенсії, яка виникла внаслідок перерахунку пенсії на виконання Рішення суду, а отже, пенсійний орган має заборгованість з виплати пенсії перед пенсіонером ОСОБА_2 в сумі 36117,00 грн.

Також, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , отримує пенсію у разі втрати годувальника ( ОСОБА_2 ).

Крім того, згідно матеріалів справи, позивачка звернулась до відповідача за виплатою недоодержаної пенсії чоловіка, який помер, до закінчення шестимісячного строку з дня смерті пенсіонера, тобто в межах строку, встановленого статтею 61 Закону №2262-ХІІ.

За вказаного, ОСОБА_1 має право на отримання пенсії, що підлягала виплаті чоловікові, однак, залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю,.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, відмовляючи позивачу у виплаті недоодержаної пенсії, діяло не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, внаслідок чого, відповідач зобов`язаний здійснити виплату позивачу недоодержаної ОСОБА_2 суми пенсії.

Колегія суддів відхиляє за необґрунтованістю доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не є стягувачем по справам № 420/11025/20 та № 420/2320/21, а тому правові підстави для виплати недоотриманої доплати пенсії за зазначеними рішеннями суду відсутні, адже, правовідносини щодо виплати суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, є відмінними від правовідносин, які виникають у ході виконання судових рішень.

При цьому, як вже було вказано вище, стаття 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» прямо зобов`язує відповідача виплатити недоодержану пенсіонером пенсію у зв`язку з його смертю, особам, які належать до кола осіб, визначених цією ж статтею та які звернулись за такою виплатою не пізніше 6 місяців з дня смерті пенсіонера.

Те, що недоодержану пенсію нараховано на виконання судового рішення, не змінює її правову природу.

До того ж, апеляційний суд враховує, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 по справі № 420/11025/20 у задоволенні заяви ОСОБА_1 за вхід. №27834/22 від 01.09.2022 року про заміну стягувача у виконавчому листі (позивача у справі) ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі №420/11025/20 відмовлено.

У вказаній ухвалі, суд зробив висновок про те, що відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю її чоловіка виникло право на отримання нарахованих ГУ ПФУ в Одеській області на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року у справі №420/11025/20 суми пенсій в розмірах 36117,00 грн, які залишились не виплаченими на день смерті ОСОБА_2 . Таке право не дає підстав для здійснення заміни стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року у справі №420/11025/20, яким вирішений спір стосовно перерахунку пенсії позивача.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , адже відповідачем не доведено правомірності відмови у виплаті ОСОБА_1 недоодержаної за життя її чоловіком пенсії.

Колегія суддів оцінює критично доводи скаржника про необґрунтоване стягнення судом з ГУ ПФУ в Одеській області судового збору, оскільки за приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, оскільки судом першої інстанції зроблено вірний висновок про задоволення позову ОСОБА_1 , також були наявні підстави для стягнення на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача і сплаченого судового збору за подання цього позову до суду.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у справі №420/13617/22 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Бітов А.І. Градовський Ю.М.