Справа № 120/8326/22
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

24 лютого 2023 р. Справа № 120/8326/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,

Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 2 за № 31 від 08.07.2022 та зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати пенсiю на пільгових умовах відповідно до п. 8 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2022, зарахувавши до пiльгового стажу перiоди роботи з 06.02.2009 по 18.09.2015 та з 20.07.2016 по 30.01.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Однак, відповідач 2 рішенням від 08.07.2022 року № 31 відмовив в такому призначенні з підстав відсутності необхідного пільгового стажу, оскільки за результатом розгляду документів доданих до заяви до спеціального стажу неможливо зарахувати період роботи з 06.02.2009 по 18.09.2015 та з 20.07.2016 по 30.01.2018 до надходження актів зустрічної перевірки, оскільки в картках форми Т-2 відсутні повна інформація про роботу на міських пасажирських маршрутах.

Ухвалою суду від 19.10.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

07.11.2022 від представника відповідача надійшли матеріали на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 14.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

У встановлений судом строку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зазначив, що до пільгового стажу роботи не було зараховано період роботи позивача з 06.02.2009 по 18.09.2015 та з 20.07.2016 по 30.01.2018 до надходження актів зустрічної перевірки, оскільки в наявних в матеріалах справи картках форми Т-2 відсутня повна інформація про роботу на міських пасажирських маршрутах. Оскільки наявного страхового стажу Позивача недостатньо для призначення пенсії відповідно норм п. 8 частини третьої ст.114 Закону №1058, Управлінням було прийнято рішення про відмову Позивачу в призначенні пенсії.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 17.03.2022 звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як зазначає позивач, за наслідком розгляду вищевказаної заяви рішення пенсійним органом прийнято не було.

19.05.2022 позивач знов звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №31 від 19.05.2022 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії.

В подальшому, 28.06.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За наслідком розгляду такої заяви та доданих до неї документів ГУ ПФУ в Донецькій області своїм рішенням від 08.07.2021 року за № 31 відмовило ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи зі шкідливими умовами праці - 12 років і 6 місяців, у тому числі стаж роботи на пільгових умовах у якості водія міського пасажирського транспорту (автобусу) 11 років 7 місяців 29 днів.

При цьому, даним рішенням відповідач не зарахував позивачу до пільгового стажу періоди з 06.02.2009 по 18.09.2015 та з 20.07.2016 по 30.01.2018 до надходження актів зустрічної перевірки, оскільки в картках форми Т-2 відсутня повна інформація про роботу на міських пасажирських маршрутах.

Не погоджуючись із рішенням відповідача 2 від 08.07.2022 позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд враховує наступне.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

У вказаній редакції пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV був викладений на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017, є чинним на сьогодні та неконституційним не визнавався.

Окрім внесенням змін до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, Законом № 2148-VIII також внесено низку інших істотних змін до Закону № 1058-IV, зокрема доповнено його окремим розділом XIVІ під назвою "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" (статті 114-115).

Отже, з набранням чинності Закону № 2148-VIII питання, пов`язані з призначенням пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників регулюються положеннями Закону № 1058-IV.

При вирішенні питання про наявність в позивача відповідного права на пільгову пенсію підлягають застосуванню положення ст. 114 Закону № 1058-IV.

Безспірно, в силу вимог ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті

Так, згідно з п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацами другим - третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту і абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті, страхового стажу, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 2 частини другої цієї статті.

Отже, необхідною умовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно вищевказаної норми, є сукупність таких обставин як:

- характер виконуваної роботи, а саме: водії міського пасажирського транспорту;

- наявність віку не менше 55 років;

- наявність 30 років страхового стажу, з яких 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зокрема щодо зайнятих посад, характеру виконуваної роботи трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Із копії трудової книжки позивача від 12.06.1985 року серії НОМЕР_1 судом встановлено, що роботодавцем вчинено записи про те, що 06.02.2009 року позивача прийнято водієм автотранспортного засобу (автобусу) ІІІ класу та 18.09.2015 року звільнено з роботи в порядку переведення до АП № 5 КП «Київпастранс». 20.07.2016 прийнятий водієм автотранспортного засобу (автобуса) 1-го класу міських маршрутів тимчасово, з 20.09.2016 вважається постійним працівником, 30.01.2018 звільнений за власним бажанням.

Крім того, на підтвердження трудової діяльності на посаді водія міського пасажирського транспорту в матеріалах справи міститься ряд довідок.

Так, згідно довідки про підтвердження особливого характеру роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії №26 від 22.06.2022, виданої Філією комунального підприємства «Київпастранс» Автобусний парк №1, ОСОБА_1 з 06.02.2009 (Наказ № 30-ВК від 05.02.2009) по 18.09.2015 (Наказ № 145-ВК від 18.09.2015) працював водієм на міських автобусних маршрутах, був зайнятий повний робочий день, виконував перевезення пасажирів за професією: водій міського пасажирського транспорту (автобусу). Загальний стаж роботи в Автобусному парку №1 становить 6 років 7 місяців 11 календарних днів, із яких водієм на міських маршрутах працював 6 років 6 місяців 19 днів.

Згідно довідки про підтвердження особливого характеру роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії № 154 від 17.06.2022, виданої Філією комунального підприємства «Київпастранс» Автобусний парк № 2, ОСОБА_1 з 20.07.2016 (Наказ № 148-к від 19.07.2016 по 30.01.2018 (Наказ № 17-к від 30.01.2018) працював на лінії водієм міського пасажирського транспорту 1 рік 6 місяців 11 днів, по характеру виконання робіт був зайнятий повний робочий день.

При цьому на час розгляду справи в суді відповідачем не надано суду доказів того, що видані довідки є сфальшовані, чи містять неправдиву інформацію відповідачем не надано. Відсутні також докази того, що відповідач здійснив перевірку даних та встановив обставини, які б спростовували зміст наданих позивачем довідок. ГУ ПФУ в Донецькій області не виконало свій обов`язок щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів позивачем.

Натомість, відповідач не дочекавшись надходження актів зустрічної перевірки, дійшов висновку про не підтвердження роботи позивача водієм міського пасажирського транспорту у період з 06.02.20019 по 18.09.2015 та з 20.07.2016 по 30.01.2018, у зв`язку з чим було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років.

Однак, суд не погоджується із таким доводами відповідача та вважає, що записами трудової книжки та довідками від 22.06.2022 № 26, та від 17.06.2022 № 154 підтверджено, що позивач працював водієм міського пасажирського транспорту, у зв`язку з чим спірні періоди, а саме з 06.02.20019 по 18.09.2015 та з 20.07.2016 по 30.01.2018 підлягають зарахуванню до спеціального стажу роботи позивача.

Стосовно посилань відповідача, що у трудовій книжці не зазначено про роботу саме на міському пасажирському транспорті, то в даному випадку суд вважає за необхідне застосувати правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, яка полягає у тому, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Крім того, Верховний Суд у постанові №496/1192/17 від 27 березня 2020 року вказав, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд зауважує, що відсутність у відповідача відомостей про проведення перевірки не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань щодо призначення пенсії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправними, а тому відповідача слід зобов`язати зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення період роботи з 06.02.2009 по 18.09.2015 та з 20.07.2016 по 30.01.2018 .

При цьому, визначаючись щодо дати, з якої позивачу підлягає призначенню пенсія, суд зауважує, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків передбачених законом. Оскільки позивач 17.03.2022 звернувся вперше до відповідача із заявою про призначення пенсії, то пенсію слід призначити саме з 17.03.2022, а не як просить позивач.

Одночасно, надаючи оцінку вимозі " нарахувати та виплачувати пенсію", то суд підстав для її задоволення не вбачає, виходячи з наступного.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення у майбутньому.

Отже, вимога про зобов`язання нарахувати та виплачувати пенсію, є передчасною/заявленою на майбутнє, адже спір в цій частині на день звернення з позовом фактично не існує.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 992, 40 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 661, 60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 31 від 08.07.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу період роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах з 06.02.2009 по 18.09.2015 та з 20.07.2016 по 31.01.2018 та призначити пенсію за вислугу років відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 17.03.2022.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 661,60 грн. (шістсот шістдесят одна гривня шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, )

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: