Справа № 360/127/23
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/127/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 14 лютого 2023 року надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі позивач, ГУПФУ в Луганській області, Управління) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач, Відділ) про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу від 09 лютого 2023 року у виконавчому провадженні № 67163398 про накладення штрафу в сумі 10200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09 лютого 2023 року на адресу позивача надійшла постанова Відділу від 09 лютого 2023 року у виконавчому провадженні № 67163398 про накладення штрафу на позивача в розмірі 10200,00 грн.

Позивач вважає неправомірними дії головного державного виконавця Відділу щодо винесення постанови про накладення штрафу, вважає її безпідставною, незаконною, такою, що винесена з порушенням норм діючого законодавства та підлягає скасуванню за таких підстав.

Постановою державного виконавця Відділу від 19 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67163398 з примусового виконання виконавчого листа № 360/1947/21, виданого 15 червня 2021 року Луганським окружним адміністративним судом про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за віком за період з 27 серпня 2020 року по 31 січня 2021 року.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року замінено боржника за виконавчим листом у справі № 360/1947/21 з Управління Пенсійного фонду України в Луганській області на правонаступника ГУПФУ в Луганській області.

Листом від 27 жовтня 2021 року № 1200-0304-8/46391 позивач повідомив відповідача, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року по справі № 360/1947/21 в частині негайного виконання, а саме виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, ОСОБА_1 отримав місячний розмір пенсії за серпень 2020 року у червні 2021 року на рахунок, відкритий у ПАТ КБ «Приват Банк». Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 по вищезазначеному рішенню суду за період з 01 вересня 2020 року по 31 січня 2021 року нарахована, облікована в Управлінні та включена до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою відповідно до черговості. Виплата коштів на виконання рішення суду буде здійснюватися в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Позивач зазначає, що Управління вжило заходів з метою належного виконання рішення суду, втім затримка у виплаті коштів зумовлена не бездіяльністю Управління, а відсутністю належного асигнування, що не належить до компетенції позивача. Після надходження коштів на виконання зазначеного рішення суду додатково буде повідомлено.

На думку позивача, рішення Луганського окружного адміністративного суду фактично виконано у відповідності до норм законодавства.

Враховуючи ті обставини, що виконання виконавчого листа № 360/1947/21 залежало не тільки від боржника, а й від надходження відповідних коштів до органів Пенсійного фонду України з Державного бюджету України, позивач вважає, що у відповідача відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200 грн.

До того ж, постановою державного виконавця про накладення штрафу від 09 грудня 2021 року ВП № 67163398 вже накладено штраф на ГУПФУ в Луганській області в сумі 5100,00 грн за невиконання виконавчого листа № 360/1947/21, виданого 15 червня 2021 року Луганським окружним адміністративним судом про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за віком за період з 27 серпня 2020 року по 31 січня 2021 року. Зазначену постанову оскаржено Управлінням до Луганського окружного адміністративного суду 20 грудня 2021 року. За результатами розгляду справи № 360/8720/21 судом прийнято рішення від 05 січня 2021 року, яким у задоволенні адміністративного позову ГУПФУ в Луганській області до Відділу відмовлено. Рішення суду законної сили не набрало, ухвалою від 18 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження в адміністративній справі № 360/8720/21 та призначено справу до апеляційного розгляду на 22 березня 2022 року. До теперішнього часу рішення не прийняте.

Зважаючи на вищевикладене, позивач вважає, що постанова державного виконавця про накладення штрафу від 09 лютого 2023 року ВП № 67163398 не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно, є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; вирішено розглядати справу у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 КАС України; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27 лютого 2023 року на 10 год. 30 хв.

Від Відділу 24 лютого 2023 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

На виконанні у Відділі перебуває виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року № 360/1947/21 про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за віком за період з 27 серпня 2020 року по 31 січня 2021 року.

Державним виконавцем 19 жовтня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67163398, копії якої направлено боржнику для виконання, стягувачу - для відома. Від ГУПФУ в Луганській області отримано відповідь, з якої встановлено, що рішення боржником не виконано.

Державним виконавцем, керуючись статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», направлено вимогу боржнику щодо стану виконання рішення суду з попередженням про наслідки невиконання рішення суду, у відповідь на яку отримано лист боржника, з якого встановлено, що рішення суду боржником не виконано.

Від ГУПФУ в Луганській області надійшов лист від 02 лютого 2023 року № 1200-0901-5/1952, аналогічний за змістом листу від 27 жовтня 2021 року № 1200-0304-8/46391, з якого встановлено, що рішення суду боржником не виконано.

Враховуючи вищезазначене, від 09 грудня 2021 року державним виконавцем, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн, де також зазначено про обов`язок боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів. Копію постанови направлено боржнику для виконання.

Оскільки боржник не виконав рішення суду, 09 лютого 2023 року державним виконавцем, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 10200,00 грн.

Таким чином, накладаючи штраф постановою від від 09 лютого 2023 року на боржника, виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Отже, дії Відділу є правомірними та відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач вважає, що не існує жодних законних підстав для задоволення адміністративного позову, а обставини, на які посилається ГУПФУ в Луганській області, є необґрунтованими.

У судове засідання, призначене на 27 лютого 2023 року учасники справи явку своїх повноважних представників не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у визначений Кодексом адміністративного судочинства України спосіб, в заявах по суті справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись вказаними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи, що всі учасники справи подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за необхідне здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року в справі № 360/1947/21, яке набрало законної сили 08 червня 2021 року, позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено; визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості по пенсії за віком за період з 27 серпня 2020 року по 31 січня 2021 року; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за віком за період з 27 серпня 2020 року по 31 січня 2021 року; рішення суду звернуто до негайного виконання у межах виплати ОСОБА_1 пенсії за один місяць.

Стягувачу 15 червня 2021 року видано виконавчий лист № 360/1947/21 про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за віком за період з 27 серпня 2020 року по 31 січня 2021 року.

Ухвалою суду від 29 вересня 2021 року в справі № 360/1947/21 замінено боржника за виконавчим листом у справі № 360/1947/21 з Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 19 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67163398 з примусового виконання виконавчого листа № 360/1947/21, виданого Луганським окружним адміністративним судом 15 червня 2021 року про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за віком за період з 27 серпня 2020 року по 31 січня 2021 року.

Копію постанови направлено до ГУПФУ в Луганській області для виконання та отримано останнім 22 жовтня 2021 року, що підтверджено відміткою про отримання на супровідному листі до цієї постанови.

Листом від 27 жовтня 2021 року № 1200-0304-8/46391 ГУПФУ в Луганській області повідомило головному державному виконавцю, що ОСОБА_1 з 27 серпня 2020 року призначено пенсію на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року по справі № 360/3516/20, яким зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 серпня 2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у рішенні. Пенсію обчислено відповідно до вимог Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія. На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року по справі № 360/1947/21 в частині негайного виконання, а саме виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, ОСОБА_1 отримав місячний розмір пенсії за серпень 2020 року у червні 2021 року на рахунок, відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк». Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 по вищезазначеним рішенням суду за період з 01 вересня 2020 року по 31 січня 2021 року облікована в Управлінні та включена до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою відповідно до черговості.

Разом з листом надано рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах та скрин шот про нарахування ОСОБА_1 пенсії, якими підтверджено твердження боржника, що по вищезазначеному рішенню суду за період з 01 вересня 2020 року по 31 січня 2021 року стягувачу нарахована пенсія, яку обліковано в ГУПФУ в Луганській області та включено до реєстру судових рішень.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Харків) від 09 грудня 2021 року накладено штраф на ГУПФУ в Луганській області у сумі 5100 грн у зв`язку з невиконанням судового рішення.

Позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду із позовом за оскарженням постанови про накладення штрафу від 09 грудня 2021 року ВП № 67163398.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року в справі № 360/8720/21, яке не набрало законної сили, відмовлено в задоволенні адміністративного позову ГУПФУ в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови від 09 грудня 2021 року про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Головним державним виконавцем Відділу боржнику направлено вимогу виконавця від 27 січня 2023 року № 294, у відповідь на яку від ГУПФУ в Луганській області отримано лист від 02 лютого 2023 року № 1200-0901-5/1952, аналогічний за змістом листу від 27 жовтня 2021 року № 1200-0304-8/46391. Разом з листом надано розшифровку виплати стягувачу.

Постановою головного державного виконавця Відділу від 09 лютого 2023 року ВП № 67163398 про накладення штрафу за невиконання боржником рішення суду на ГУПФУ в Луганській області накладено штраф в сумі 10200,00 грн.

Також начальником Відділу направлено до Головного управління Національної поліції в Луганській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року в справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року в справі № 686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року в справі № 420/70/19.

Судом з вищеописаних письмових доказів встановлено, що на час винесення державним виконавцем постанови від 09 лютого 2023 року ВП № 67163398 про накладення штрафу боржником рішення суду фактично не виконано, оскільки відсутня виплата ОСОБА_1 заборгованості по пенсії, нарахованої на виконання рішення суду від 06 травня 2021 року по справі № 360/1947/21, з 27 серпня 2020 року по 31 січня 2021 року в сумі 62821,47 грн.

Приписами статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», яка набрала законної сили з 01 квітня 2021 року, затверджено Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку (далі - Порядок).

Цією постановою затверджено зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема до пунктів 4 та 6 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280.

Так, згідно з пунктом 4 та абзацом дев`ятим пункту 6 Положення, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань:

розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України.

забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

З вищевказаних положень слідує, що з 01 квітня 2021 року фінансування пенсійних виплат здійснюється безпосередньо Пенсійним фондом України та не віднесено до компетенції ГУПФУ в Луганській області.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території (далі Порядок № 1165).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 1165 цим Порядком визначено механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) з урахуванням надбавок, підвищень, компенсації втрати частини доходу, грошової допомоги та інших пов`язаних із ними виплат, які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі - пенсійні виплати за минулий період) внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - отримувачі).

Пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами Пенсійного фонду України, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про відновлення виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), а також про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності нарахованих сум, що підлягають виплаті за період до місяця відновлення виплати пенсій або до місяця смерті особи) (далі - рішення), та у cформованому на їх підставі переліку отримувачів виплат за минулий період (далі - перелік отримувачів) (пункт 2 Порядку № 1165).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1165 пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису.

Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів.

У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

За результатами виконання бюджету Пенсійного фонду України за дев`ять місяців відповідного року зазначений в абзаці другому цього пункту розмір пенсійної виплати за минулий період може бути збільшений пропорційно залишку бюджетних призначень, але не може перевищувати належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

З вищевказаних положень слідує, що виділення коштів на виплату стягувачу пенсії минулих періодів за рішенням суду здійснюється з Державного бюджету України на відповідний рік та не залежить від ГУПФУ в Луганській області.

З вищеописаних письмових доказів судом встановлено, що на виконання рішення суду по справі № 360/1947/21 ОСОБА_1 здіснено нарахування пенсії за період з 27 серпня 2020 року по 31 січня 2021 року, заборгованість по пенсії в сумі 62821,47 грн облікована ГУПФУ в Луганській області та внесена до ІКІС ПФУ: Підсистема «Реєстр судових рішень», що підтверджено наданим в матеріали справи відповідним скрин шотом.

Проте кошти на виплату заборгованості за рішенням суду від 06 травня 2021 року по справі № 360/1947/21 до ГУПФУ в Луганській області не надходили.

З огляду на вище наведені положення законодавства суд погоджується з твердженнями ГУПФУ в Луганській області, що виплата стягувачу заборгованості з пенсії минулих періодів можлива за умови виділення відповідних коштів з державного бюджету України на відповідний рік. Відсутність коштів на виплату заборгованості за судовим рішенням, тобто відсутність відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин.

Суд переконаний, що невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється з державного бюджету України, не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 24 січня 2018 року в справі № 405/3663/13-а (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 71834551).

Верховний Суд України у своїх постановах (справи № 21-1044а15, № 21-2630а15, № 21-5118а15, № 804/5081/13-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Підсумовуючи вищевикладене, суд погоджується, що ГУПФУ в Луганській області вжито всіх залежних від нього заходів щодо виконання рішення суду по справі № 360/1947/21, яке залишається невиконаним з незалежних від позивача обставин.

За таких обстави суд дійшов висновку, що у головного державного виконавця були відсутні правові підстави для накладення на боржника штрафу в розмірі 10200,00 грн за невиконання рішення суду без поважних причин, тому постанова державного виконавця від 09 лютого 2023 року ВП № 67163398 не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо посилань відповідача на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року в справі № 360/8720/21, яким підтверджено правомірність винесеної постанови про накладення штрафу від 09 грудня 2021 року у ВП № 67163398 в розмірі 5100,00 грн, суд зазначає, що відповідно до частини сьомої статті 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду, тому при розгляді даної адміністративної справи, суд не враховує правову оцінку, надану судом у вказаному рішенні суду.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 10 лютого 2023 року № 194.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, територіальним підрозділом якого є відповідач.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: 19000, Черкаська область, місто Канів, вулиця Олега Кошового, будинок 2, код за ЄДРПОУ відсутній) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09 лютого 2023 року ВП № 67163398 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: 40003, місто Суми, вулиця Герасима Кондратьєва, будинок 28, код за ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.О. Пляшкова