Справа № 400/1451/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 р.м.ОдесаСправа № 400/1451/20

Категорія: 11030300 Головуючий в 1 інстанції: Мороз А.О.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 10.05.2022 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Чоран А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі за позовом державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2020 року державне підприємство "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" (далі ДП "МАРЗ "НАРП") звернулося до суду з позовом до Південного міжрегіонального управлінням ДПС по роботі з ВПП про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 січня 2020 року:

- №, яким ДП "МАРЗ "НАРП" зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за березень 2019 року на 358 026 грн. та застосовано штраф в розмірі 179 013 грн.;

- №, яким визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за березень 2019 року в розмірі 768 023 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що в періоді охопленому перевіркою ДП "МАРЗ "НАРП" мало господарські правовідносини з низкою постачальників, таких як ТОВ "Промелектроника", ПП "Барклейс", ТОВ "Авиатехкомплект", ПрАТ "Інноваційно-промисловий центр", ТОВ "Авіа-комплект", ТОВ "Спероу Україна", ТОВ "Торговий дім "СКБ Електрощит", ТОВ "Сокіл-енергія", ТОВ "ТД "Підшипникцентр", ТОВ "Авіабудпрогрес", ТОВ "Промтехінвест груп", ТОВ "Авікор". Відповідач зробив необґрунтований висновок про штучний характер правовідносин з вищепереліченими постачальниками, всупереч наявності у позивача всіх належним чином оформлених первинних документів.

Позивач послався на те, що відповідно до п.201.10. ст. 201 ПК України, після 01 липня 2017 року реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН), є цілком достатньою підставою для нарахування сум податку на додану вартість (далі ПДВ) та не потребує будь-якого іншого підтвердження з боку платника податків. На думку позивача, доповнення ст. 201 ПК України такою нормою свідчить про те, що законодавець змінив підхід до боротьби з безпідставним формуванням податкового кредиту недобросовісними платниками податків на підставі "безтоварних" операцій та поклав обов`язок перевірки легальності таких операцій на етап реєстрації податкових накладних. Так як всі податкові накладні ДП "МАРЗ "НАРП" зареєстровані після 01 липня 2017 року, це виключає можливість подальшого коригування податкового кредиту шляхом оцінки господарських операцій як безтоварних.

Також позивач заперечив правомірність використання ОВПП ДПС баз даних інформаційних систем, так як це суперечить приписам ч.ч.2, 3 ст. 8 Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах", яка вимагає отримання цими системами сертифікату відповідності та/або експертного висновку про наявність засобів захисту інформації, яка міститься в цих системах, але акт перевірки ДП "МАРЗ "НАРП" не містить даних про отримання інформаційними системами, які використовувались відповідачем, сертифікатів або експертного висновку.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що під час перевірки ДП "МАРЗ "НАРП" ним аналізувались дані щодо таких постачальників ТОВ "Промелектроника", ПП "Барклейс", ТОВ "Авиатехкомплект", ПрАТ "Інноваційно-промисловий центр", ТОВ "Авіа-комплект", ТОВ "Спероу Україна", ТОВ "Торговий дім "СКБ Електрощит", ТОВ "Сокіл-енергія", ТОВ "ТД "Підшипникцентр", ТОВ "Авіабудпрогрес", ТОВ "Промтехінвест груп", ТОВ "Авікор" та було встановлено, що вони не мають матеріально-технічних умов (виробничих та/або складських приміщень, кваліфікованого персоналу, устаткування тощо) для постачання позивачу товару і за дослідженим ланцюгом постачальників до них не надходив той товар, який в наступному постачався ними до ДП "МАРЗ "НАРП".

Формальна наявність у позивача первинних документів, не може розглядатись як єдиний і беззаперечний доказ легальності його господарських операцій.

Аргументи позивача про те, що після 01 липня 2017 року реєстрація податкової накладної в ЄРПН унеможливлює наступні висновки контролюючого органу про безпідставність формування податкового кредиту, ґрунтуються на хибному тлумаченні приписів ПК України, так як жодне його положення не містить заборони на проведення перевірки правомірності формування податкового кредиту після реєстрації податкової накладної.

У відповіді на відзив позивач повторно виклав доводи позовної заяви та наголосив на тому, що обов`язок доказування правомірності своїх рішень, покладається саме на відповідача.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у задоволені позову ДП "МАРЗ "НАРП" до ОВПП ДПС відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП "МАРЗ "НАРП" ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- суд першої інстанції помилково послався на висновки Верховного Суду викладені в постанові від 30 травня 2019 року у справі №804/7585/17, оскільки а ні в акті перевірки, а ні під час судового розгляду контролюючим органом не було долучено до матеріалів даної справи вирок по контрагентам ДП "МАРЗ "НАРП";

- в акті перевірки та в інших документах долучених до матеріалів справи не зазначається про суттєві недоліки первинних документів, наданих ДП "МАРЗ "НАРП" до матеріалів справи, що свідчить про належне підтвердження господарських операцій, здійснених на їх підставі, а отже і про правомірність включення до податкового кредиту;

- суд першої інстанції в порушення вимог ст. 90 КАС України не врахував, що в Акті перевірки міститься аналіз наявності у контрагентів ДП "МАРЗ "НАРП" як людських ресурсів, так і наявності основних засобів. Прикладом такого є інформація щодо ТОВ "Промелектроніка", у якого у вересні 2019 року працювало 6 осіб, залишкова вартість основних засобів становила 1 340.8 тис. грн., а їх первісна вартість 1 947,6 тис. грн. При цьому, апелянт зазначає, що відсутність фінансового звіту контрагентів позивача не дає можливість взагалі сформувати висновок щодо фінансового стану суб`єкта господарювання, наявності трудових ресурсів та основних засобів;

- в порушення вимог ст. 242 КАС України судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано неодноразові висновки викладені в постановах від 03 вересня 2019 року у справі №810/3790/17 та від 23 вересня 2021 року у справі №420/5870/19 про те, що інформація з інформаційно-аналітичних баз відносно контрагентів позивача по ланцюгу постачання щодо їх незнаходження за податковою адресою, відсутність у них виробничих потужностей, відсутність достатньої кількості штатних працівників, складських приміщень, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону, оскільки такий висновок зроблений без аналізу безпосередньо господарських операцій та первинної документації, яка складалась в ході здійснення поставок товару, виконання робіт;

- апелянт звертає увагу суду на те, що податкове законодавство для об`єкта оподаткування не вирізняє операції з постачання специфічного або неспецифічного товару. ПК України передбачено лише єдину підставу для формування податкового кредиту для платника податків реєстрація постачальником товарів (робіт, послуг) податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що позивач не надав доказів дійсного отримання товару від постачальників та доказів його подальшого використання (споживання) у власній господарській діяльності, вказавши, що аргументи позивача носять загальний характер і зводяться лише до бездоказового твердження про фактичне отримання товару, так як матеріали справи містять копії документів по кожному з постачальників;

- апелянт зазначає, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів, чи помилок у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів та зміна капіталу позивача;

- апелянт не погоджується з сумою податкового штрафу в розмірі 50% суми визначеного податкового зобов`язання, оскільки згідно вимог п.123.1 ст. 123 ПК України (в редакції, яка діяла на момент складання акту та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) 50% суми нарахованого податкового зобов`язання передбачено лише у випадку повторного, протягом 1095 днів, визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку.

Офіс великих платників податків ДПС своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

20 жовтня 2022 року ДП "МАРЗ "НАРП" подало до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення правомірності господарських операцій здійснених між позивачем та вищевказаними контрагентами.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2023 року клопотання Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП про заміну сторони у справі №420/14778/20 за апеляційною скаргою ДП "МАРЗ "НАРП" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року задоволено.

Замінено відповідача Офіс великих платників податків ДПС його правонаступником Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ДП "МАРЗ "НАРП", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

В листопаді-грудні 2019 року ОВПП ДПС провів документальну позапланову виїзну перевірку ДП "МАРЗ "НАРП" з питань декларування від`ємного значення ПДВ, яке становить більше 100 тис. грн., в декларації з ПДВ за вересень 2019 року, результати якої оформлені актом від 20 грудня 2019 року №15/28-10-53-04/09794409.

У висновку Акту перевірки вказано на порушення ДП "МАРЗ "НАРП" пп."а" п.198.1, пп.198.2, 198.3 ст. 198, п.200.1, пп."б", "в" п.200.4, пп."в" п.200.14 ст. 200 ПК України, пп.1 п.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28 січня 2016 року №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 159/28289, в результаті чого:

- завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку податкової декларації за вересень 2019 року на суму 358 026 грн.;

- завищено суму від`ємного значення за вересень 2019 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 768 023 грн.

16 січня 2020 року ОВПП ДПС прийняв податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ДП "МАРЗ "НАРП" зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за березень 2019 року на 358 026 грн. та застосовано штраф в розмірі 179 013 грн.;

- №, яким визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за березень 2019 року в розмірі 768 023 грн.

Не погодившись з цими рішеннями, позивач оскаржив їх до ДПС України, яка своїм рішенням від 20 березня 2020 року залишила скаргу без задоволення.

Також судом першої інстанції встановлено наступне.

ДП "МАРЗ "НАРП" у різні періоди уклало з ТОВ "Промелектроника", ПП "Барклейс", ТОВ "Авиатехкомплект", ПрАТ "Інноваційно-промисловий центр", ТОВ "Авіа-комплект", ТОВ "Спероу Україна", ТОВ "Торговий дім "СКБ Електрощит", ТОВ "Сокіл-енергія", ТОВ "ТД "Підшипникцентр", ТОВ "Авіабудпрогрес", ТОВ "Промтехінвест груп", ТОВ "Авікор", договори на постачання:

1) з ТОВ "Промелектроника" договір №379-12 від 20 грудня 2012 року на постачання радіо- і електрокомплектуючих;

2) з ПП "Барклейс" договір №360-12 від 04 грудня 2012 року на поставку трафаретів та самоклеючих плівок;

3) з ПрАТ "Інноваційно-промисловий центр" договір №19А-19 від 09 квітня 2019 року на поставку авіаційних комплектуючих;

4) з ТОВ "Авиатехкомплект" договір №91А-18 від 09 листопада 2018 року на поставку авіаційних комплектуючих та запчастин;

5) з ТОВ "Авіа-комплект" договір №43А-18 від 11 червня 2018 року на поставку авіаційних запчастин;

6) з ТОВ "Спероу Україна" договір №69А-18 від 07 вересня 2018 року на поставку авіаційних запчастин та комплектуючих;

7) з ТОВ "Торговий дім "СКБ Електрощит" договір №7А-19 від 12 липня 2019 року на поставку лічильників рідини;

8) з ТОВ "Сокіл-енергія" договір №63А-17 від 27 грудня 2017 року на поставку метизів;

9) з ТОВ "ТД "Підшипникцентр" договір №49А-15 від 01 жовтня 2015 року на поставку підшипників;

10) з ТОВ "Авіабудпрогрес" договір №2А-19 від 17 січня 2019 року на поставку тканини технічної (авизент);

11) з ТОВ "Промтехінвест груп" договір №3А-19 від 17 січня 2019 року на поставку акумуляторної батареї;

12) з ТОВ "Авікор" договір №95А-18 від 26 грудня 2018 року на поставку авіаційних комплектуючих.

Під час перевірки ревізори ОВПП ДПС зробили висновок про безпідставність формування позивачем податкового кредиту в вересні 2019 року вказавши, що зазначені операції розцінені ними як безтоварні, так як у контрагентів відсутні трудові, матеріальні, організаційні, фінансові та інші ресурси об`єктивно необхідні для провадження відповідної господарської діяльності, а асортимент придбаної ними раніше продукції за даними ЄРПН не співпадає з асортиментом продукції, яка в наступному поставлена ними до ДП "МАРЗ "НАРП".

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що під час перевірки, так і за час розгляду справи в суді, позивач не надав доказів дійсного отримання товару від постачальників та доказів його подальшого використання (споживання) у власній господарській діяльності його аргументи носять загальний характер і зводяться лише до бездоказового твердження про фактичне отримання товару.

Наявність у позивача первинних документів суд до уваги не приймає, так як сама по собі наявність таких документів не є беззаперечним свідченням отримання товару і саме від задокументованих постачальників.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п.198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 цього Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб`єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов:

- фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції;

- наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ;

- подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

При цьому, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування. Водночас, наявність податкової накладної за відсутності здійснення господарської операції позбавляє покупця права на формування податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відповідач послався на порушення позивачем при здійсненні господарських операцій із контрагентами ТОВ "Промелектроника", ПП "Барклейс", ТОВ "Авиатехкомплект", ПрАТ "Інноваційно-промисловий центр", ТОВ "Авіа-комплект", ТОВ "Спероу Україна", ТОВ "Торговий дім "СКБ Електрощит", ТОВ "Сокіл-енергія", ТОВ "ТД "Підшипникцентр", ТОВ "Авіабудпрогрес", ТОВ "Промтехінвест груп", ТОВ "Авікор", положень: абз."а" п.п.198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п.200.1, абз."б", "в" п.200.4 ст. 200 ПК України, пп.1 п.4 р.5 "Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26 січня 2016 року №21.

Разом з тим, на підтвердження факту здійснення господарських операцій з вищезазначеними контрагентами та, відповідно, правомірності формування податкового кредиту/від`ємного значення з податку на додану вартість за грудень 2019 року позивачем, як до перевірки, так і до суду, надані договори на постачання продукції, укладені з вказаними контрагентами, за умовами яких постачальник зобов`язується поставити наступну продукцію: радіо- і електрокомплектуючих; трафаретів та самоклеючих плівок; авіаційних комплектуючих та запчастин; авіаційних запчастин; лічильників рідини; метизів; підшипників; тканини технічної (авизент); акумуляторної батареї, а покупець оплати і прийняти замовлену ним продукцію за ціною, у кількості й асортименті, зазначених у специфікаціях, що є невід`ємними частинами договорів (т.2 а.с.94-96, 129-133, т.3 а.с.1-4, 15-17, 37-41, 69-71, 187-190, т.4 а.с.193-197, т.5 а.с.88-91, 102-104, 116-129, т.9 а.с.31-37).

Також, позивачем надані додатки до вказаних договорів та специфікації до цих договорів, у яких визначено найменування товару, який поставляється, одиниці його виміру, ціну (т.2 а.с.106-129, 134-187, т.3 а.с.5-36, 42-68, 72-186, 191-219, т.4 а.с.1-193, 198-242, т.5 а.с.1-87, 92-115, 130-212, т.6 а.с.1-188, т.7 а.с.1-205, т.8 а.с.1-176, т.9 а.с.1-30, 38-192, т.10 а.с.1-182).

Крім того, факт отримання вказаного товару позивачем від наведених контрагентів ДП "МАРЗ "НАРП" підтверджено видатковими накладними, прибутковими накладними, накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів та експрес накладними (т.2 а.с.106, 108, 109-111, 112(зворотній бік), 113-125, 126(зворотній бік), 127-128, 148-187, т.3 а.с.7-14, 22-32, 53-68, 119-145, 147-152, 154-157, 159-166, 168-170, 172-174, 176, 178-181, 184-186, т.4 а.с.62-192, т.5 а.с.24-87, 96-100, 108-113, 131, т.7 а.с.1-205, т.8 а.с.1-176, т.9 а.с.1-30, т.10 а.с.1-182).

На підтвердження оплати придбаного товару позивачем надані платіжні доручення, рахунки на оплату товару (т.2 а.с.146, т.3 а.с.13, 35, 67, 104-118, т.4 а.с.38, 40, 42, 44, 46, 48, 50, 52, 54, 56, 58, 60, 242, т.5 а.с.2, 4, 6, 8, 10, 12, 14, 16, 18, 20, 22, 100, 114, 130, 132, 134, 136, 138, 140, 142, 144, 146, 148, 150, 152, 154, 156, 158, 160, 162, 164, 166, 168, 170, 172, 174, 176, 178).

Окрім викладеного, позивачем, як до перевірки, так і до суду, надані податкові накладні, на підставі яких останнім сформований податковий кредит за період, який перевірявся (т.2 а.с.97-105, 134-143, т.3 а.с.5-6, 18-21, 42-52, 72-103, 191-219, т.4 а.с.1-37, 198-242, т.5 а.с.105-107, 180-212, т.6 а.с.1-188, т.9 а.с.38-185).

Оприбуткування придбаного товару та подальше використання його у власній господарській діяльності позивачем підтверджено наданими накладними на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів та лімітними відомостями на відпуск матеріалів для виконання робіт (т.2 а.с.109-110, 114-115, 127-128, 150-153, 156-157, 160-177, 180-187, т.3 а.с.9-12, 25-28, 31-32, 55-56, 59-60,63-64, 120-121, 123-126, 128-129, 132, 134-135, 137-138, 140-141, 143-144, 147-148, 150-151, 154-155,159-162, 164-165, 168-169, 172-173, 178-181, 185-186, т.4 а.с.65-80, 84-113, 117-128, 131-134, 137-140, 143-144, 150-151, 154-157, 160-161, 167-168, 171-172, 179-180, 183-184, 187-188, 191-192, т.5 а.с.36-37, 40-43, 46-47, 50-54, 56-57, 60-61, 64-65, 67-70, 73-74, 76-77, 82-83, 98-99, 110-111-113, т.7 а.с.3-6, 9-12, 15-16, 19-20, 23-24, 29-36, 39-40, 43-48, 51-54, 57-58, 61-63, 65-70, 73-78, 81-82, 85-86, 89-70, 93-94, 97-100, 103-106, 109-110, 113-114, 117-118. 121-122, 125-126, 129-138, 141-148, 153-154, 157-158, 161-162, 165-166, 173-174, 177-178, 181-182, 185-186, 192-193, 196-197, 200-201, 204-205, т.8 а.с.3-8, 11-12, 15-16, 19-20, 25-26, 29-30, 33-34, 37-38, 41-42, 45-50, 53-54, 57-59, 61-6265-70, 73-82, 85-86, 89-90, 93-94, 97-98, 101-102, 105-106, 109-110, 113-114, 117-118, 123-124, 129-130, 133-134, 139-140, 143-144, 147-148151-152, 157-158, 165-166, 169-170, 173-174, т.9 а.с.3-4, 7-8, 11-12, 15-16, 21-22, т.10 а.с.23-24, 31-32, 35-36, 39-40, 43-44).

Таким чином, укладені договори між позивачем та його контрагентами повністю узгодженні, є логічними та відповідають тому виду діяльності, яким займається позивач.

Разом з тим, згідно змісту акту під час перевірки відповідачем були досліджені вищенаведені первинно-бухгалтерські документи позивача щодо господарських операцій з ТОВ "Промелектроника", ПП "Барклейс", ТОВ "Авиатехкомплект", ПрАТ "Інноваційно-промисловий центр", ТОВ "Авіа-комплект", ТОВ "Спероу Україна", ТОВ "Торговий дім "СКБ Електрощит", ТОВ "Сокіл-енергія", ТОВ "ТД "Підшипникцентр", ТОВ "Авіабудпрогрес", ТОВ "Промтехінвест груп", ТОВ "Авікор" та відповідач не заперечував, що первинні документи, в тому числі, податкові накладні, на підставі яких позивачем сформований податковий кредит за період, який перевірявся, щодо господарських операцій з вказаними контрагентами належним чином оформлені, суми ПДВ по зазначеним податковим накладним включені до податкового кредиту відповідного періоду, відображені у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних, а також, відповідають даним податкових декларацій.

Тобто, під час проведення перевірки у податкового органу були відсутні будь-які претензії до наявної у позивача первинної документації по операціям з його контрагентами, як і до правильності її оформлення, так і до відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

З огляду на викладене, вказані первинні документи підтверджують дійсний рух активів між контрагентами та позивачем, наявність зв`язку між фактом придбання вказаних товарів з понесенням витрат із використанням їх у господарській діяльності ДП "МАРЗ "НАРП".

Таким чином, висновки щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, що стали підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ґрунтуються виключно на наведеній в акті перевірки податковій інформації щодо підприємств, що мали взаємовідносини з контрагентами позивача, що, на думку колегії суддів, є недоречним.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03 вересня 2019 року у справі №810/3790/17 вказавши, що інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.

В постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі №420/5870/19 зазначено про безпідставність посилання скаржника виключно на податкову інформацію та дані з електронних баз даних фіскальних органів по контрагентах позивача щодо їх незнаходження за податковою адресою, відсутності у них виробничих потужностей, відсутності достатньої кількості штатних працівників, складських приміщень в якості обґрунтування висновку нереальності здійснення господарських операцій, оскільки такий висновок був зроблений без аналізу безпосередньо господарських операцій та первинної документації, яка складалась в ході здійснення поставок товару, виконання робіт.

Відповідно до абз.11 ст. 1, ч.1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV (далі Закон №996-XIV) (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи документи, які містять відомості про господарську операцію.

Згідно ч.2 ст. 3 Закону №996-XIV на даних бухгалтерського обліку базуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності.

Отже, первинні документи по відображенню господарської операції є підставою й для податкового обліку.

За таких обставин, при проведенні документальної перевірки позивача та посилаючись на порушення позивачем вимог податкового законодавства при формуванні податкового кредиту та від`ємного значення по господарських операціях з ТОВ "Промелектроника", ПП "Барклейс", ТОВ "Авиатехкомплект", ПрАТ "Інноваційно-промисловий центр", ТОВ "Авіа-комплект", ТОВ "Спероу Україна", ТОВ "Торговий дім "СКБ Електрощит", ТОВ "Сокіл-енергія", ТОВ "ТД "Підшипникцентр", ТОВ "Авіабудпрогрес", ТОВ "Промтехінвест груп", ТОВ "Авікор" відповідач зобов`язаний був визначити в акті перевірки в чому полягає невідповідність договорів позивача з його контрагентами, їх виконання, з посиланням на первинні документи.

В свою чергу, за відсутності такого визначення, висновок відповідача про порушення позивачем податкового законодавства при формуванні податкового кредиту та від`ємного значення по господарських операціях з вказаними контрагентами є необґрунтованим і не може бути підставою для прийняття рішень про донарахування податкових зобов`язань.

Щодо посилання податкового органу на відсутність у контрагентів трудових та матеріальних ресурсів, колегія суддів вважає за необхідним керуватися правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду, зокрема, в постанові від 23 вересня 2021 року у справі №420/5870/19, від 16 січня 2019 року у справі №820/4648/13-а та від 16 січня 2018 року у справі №826/1398/14, від 21 грудня 2021 року у справі №520/7187/2020, в яких зазначено, що твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем.

Вказані висновки суду касаційної інстанції не були враховані Миколаївським окружним адміністративним судом під час ухвалення оскаржуваного судового рішення від 10 травня 2022 року, у зв`язку з чим допущено порушення вимог ст. 242 КАС України.

З огляду на викладене, ДП "МАРЗ "НАРП" дотримано всі передбачені чинним законодавством умови для набуття права на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивач не надав доказів дійсного отримання товару від постачальників та доказів його подальшого використання (споживання) у власній господарській діяльності.

При цьому, колегія суддів наголошує на помилковому посиланні суду першої інстанції на висновки Верховного Суду викладені в постанові від 30 травня 2019 року у справі №804/7585/17, оскільки в матеріалах справи відсутні докази наявності вироку по контрагентам ДП "МАРЗ "НАРП", а тому обставини даної справи не є подібними обставинам у справі №804/7585/17, що унеможливлює застосування правової позиції суду касаційної інстанції, викладеної Верховним Судом 30 травня 2019 року.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ДП "МАРЗ "НАРП" і, відповідно, необхідність їх задоволення.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ДП "МАРЗ "НАРП".

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП "МАРЗ "НАРП" було сплачено судовий збір за подачу адміністративного позову у розмірі 29 363,89 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1607 від 13 липня 2022 року та за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції у розмірі 19 575,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1081 від 02 квітня 2020 року.

З урахуванням задоволення позовних вимог ДП "МАРЗ "НАРП", колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань у загальному розмірі 48 939,82 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 січня 2020 року №, яким державному підприємству "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за березень 2019 року на 358 026 грн. та застосовано штраф в розмірі 179 013 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 січня 2020 року №, яким визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за березень 2019 року в розмірі 768 023 грн.

Стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (м. Одеса, 65015, пр-т. Шевченка,15/1, ) на користь державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" (вул. Знаменська, 4, м. Миколаїв, 54037, ) судовий збір у розмірі 19 575,93 грн. (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять грн., 93 коп.) за подачу адміністративного позову та 29 363,89 грн. (двадцять дев`ять тисяч триста шістдесят три грн., 89 коп.) за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2023 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.