Справа № 300/4858/22
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" лютого 2023 р. справа № 300/4858/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у здійсненні виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року з врахуванням індексації, нарахованої у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16.02.2022 № 118, з розрахунку 74% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром; Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року з врахуванням індексації, нарахованої у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16.02.2022 №118, з розрахунку 74% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з врахуванням підвищення до пенсії, як мешканцю гірського населеного пункту у розмірі 20% з 01.06.2022 р. з розрахунку 74% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з врахуванням підвищення до пенсії, як мешканцю гірського населеного пункту у розмірі 20% з 01.06.2022 р. з розрахунку 74% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром; зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за несвоєчасно виплачену індексацію пенсії за вислугу років за період з 01 березня 2022 року по день фактичної виплати суми індексації пенсії.
Позовні вимог мотивовані протиправними діями відповідача, щодо: відмови та виплаті пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.04.2019, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74 % сум грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром; щодо відмови у здійсненні виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.03.2022 з врахуванням індексації, нарахованої у відповідності до постанови КМУ "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16.02.2022 № 118, з розрахунку 74 % відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром; щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з врахуванням індексації, нарахованої у відповідності до постанови КМУ "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16.02.2022 № 118, з розрахунку 74 % відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
21.12.2022 відповідач подав до суду відзив на позов, відповідно до якого проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві та просить відмовити у задоволенні позову, а також просить зупинити провадження у справі.
30.01.2023 представник позивача подав до суду клопотання про поновлення провадження у справі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 поновлено провадження у справі.
Розглянувши позовну заяву в порядку визначеному статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, відзив на позов, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 проходив службу в СБ України. Військове звання генерал-майор.
У 2010 році позивач був звільнений в запас та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).
01 січня 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві проведено перерахунок призначеної йому пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".
Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.09.2021р. у справі 640/6637/21 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФ України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ФЕУ СБ України від 29 січня 2021 року № 21/3/2-9/878-87 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення без обмеження максимального розміру, починаючи з 01 квітня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від ЗО серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з урахуванням виплаченого.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 05 березня 2019 року до 04 вересня 2019 року з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії.
На виконання вказаного рішення Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві провело перерахунок пенсії позивача.
У той же час, з відповіді відповідача від 15.09.2022 р. №3686-3438/К-02/8- 0900/22 видно, що пенсію ОСОБА_1 пенсійним органом перераховано відповідно до покладених судовим рішенням зобов`язань:
- з 01.01.2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення.
- з 01.04.2019 року на підставі довідки ФЕУ С`Б України від 29 січня 2021 року № 21/3/2-9/878-87 з урахуванням всіх складових і ротового забезпечення без обмеження максимального розміру розмір пенсії склав 24 753,49 гри.
- за період з 05 березня 2019 року до 04 вересня 2019 року з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії.
З метою усунення наведених порушень прав позивача на належний рівень пенсійного забезпечення, у вересні та жовтні 2022 р. адвокат позивача звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявами, в яких зокрема, просив здійснювати виплату нарахованої ОСОБА_1 індексації базового ОСНП в сумі 3465,49 грн., починаючи з 01 березня 2022 року; здійснювати виплату нарахованої ОСОБА_1 надбавки до пенсії за проживання в гірській місцевості в сумі 4950,70 грн., починаючи з 27 червня 2022 року; здійснювати, починаючи з 01.04.2019 р. нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру, виходячи з 74% основного розміру пенсії на підставі довідки Фінансово-економічного управління СБ України від 29.01.2021 року № 21/3/2-9/878-87 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення.
Натомість, в листах від 15.09.2022 р. №3686-3438/К-02/8-0900/22 та від 02.11.2022р. №4342-4136/К-02/8-0900/22, відповідач вказав на належне, на його думку, виконання пенсійними органами судового рішення з перерахунку пенсії ОСОБА_1 та відсутність підстав для подальшого перерахунку.
Щодо нарахування та не виплати індексації, встановленої у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", відповідач вказав, що розмір пенсії, перерахований у відповідності до цієї постанови не може перевищувати максимального розміру пенсії.
Щодо невиплати встановленого ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як мешканцю гірського населеного пункту у розмірі 20% з 01.06.2022 р. (дати взяття на облік пенсійної справи), відповідач жодних аргументів не навів.
Щодо невиплати пенсійного забезпечення без обмеження максимальним розміром, то відповідач крім іншого, вказав на те. що Конституційний Суд України у відповідності до ч.2 ст.70 ЗУ "Про Конституційний Суд України" може визначати у своєму рішенні, висновку, порядок і строки його виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов`язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку, однак ці положення Закону не були виконані безпосередньо самим Конституційним Судом України, зокрема у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 не визначено порядок і строки його виконання, обов`язки не покладено, відповідно вказане Рішення Конституційного суду виконанню безпосередньо Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не підлягає, в тому числі ще й тому, що Рішенням від 20.12.2016 № 7-рп/2016 відповідні зміни в ч.7 ст.43 ЗУ №2262-ХІІ не внесені, що на думку відповідача свідчить про дію цієї статті в редакції, що встановлює максимальне обмеження пенсії.
Позивач вважаючи таку відмову відповідача безпідставною та протизаконною, дії протиправними, звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить із наступного.
Статтею 17 Конституції України гарантовано, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", обов`язок нарахування та виплати пенсій покладено на органи Пенсійного фонду.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі по тексту - Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ).
У відповідності до частини 3 статті 43 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно частин 2, 3 статті 51 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262- XII, перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв"язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових виплат грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій в розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Відповідно до частини 4 статті 63 Закону України віл 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
За змістом частини третьої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з положеннями статті 18 Закону № 2017-ІІІ законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
За визначенням частини другої статті 19 Закону № 2017-ІІІ державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Відповідно до статті 2 Закону № 1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.
Індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України.
Пунктами 2, 6 Порядку № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення", визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, грошове забезпечення військовослужбовців. Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населення, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 "Про індексацію пенсій га заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" установлено, що з 1 березня 2022 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього пункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" (Офіційний вісник України, 2021 р., № 57, ст. 3525).
Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2021 р. відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім перерахунків пенсії, що проводилися у період з 1 січня 2021 р. до 28 лютого 2022 р. за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до частини четвертої статті 63 зазначеного Закону.
Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд приходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в цій частині та, відповідно, про наявність правових підстав для їх задоволення шляхом зобов`язання відповідача проводити з 01.03.2022 р. виплату пенсії позивача з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16 лютого 2022 року №118.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо заборони обмеження максимальним розміром пенсії особам, яким вона призначена відповідно до Закону № 2262-ХІІ, зокрема у постановах від 09.02.21 у справі 1640/2500/18, від 10.09.21 у справі №300/633/19 та від 24.09.21 р. у справі №370/2610/17, від 06.11.2018 року у справі № 522/3093/17.
Крім того, у постанові від 16.12.21 у справі №400/2085/19 Верховний Суд наголосив про протиправність обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону № 2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.
У відповідності до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Таким чином, наведені вище висновки Верховного Суду мали бути враховані пенсійним органом під час обчислення та виплати пенсії позивача з 01.03.2022р.
Щодо наявності в п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" положення про підвищення пенсій з 01.03.2022 р. "у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом", слід звернути увагу на те, що за загальним правилом вирішення колізій, передбаченим ч. 3 ст. 7 КАС України, в разі невідповідності правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
У спірних правовідносинах наведене положення постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 суперечить приписам Закону 2262-ХІІ з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7- рп/2016, які є спеціальними нормами та підлягають застосуванню відповідачем до спірних правовідносин.
Крім того, слід звернути увагу на те, що не зважаючи на наявність в постанові Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 вимоги про підвищення розміру пенсії у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, станом на момент здійснення відповідачем такого перерахунку пенсії позивача у зв`язку із проведенням її індексації, чинної норми, яка б визначала розмір такого максимального обмеження, закон не містить, оскільки положення ч.7 ст.43 ЗУ № 2262-ХІІ Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України.
Як наслідок, відповідні дії пенсійного фонду є протиправними, оскільки вчинені всупереч приписам ч.2 ст.19 Конституції України та таким чином обмеження максимального розміру пенсії, призначеної згідно із Законом України 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України.
За таких обставин, зважаючи на визнання неконституційними положень ч.7 ст.43 ЗУ 2262-ХІІ, якою були передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, та відсутність правових підстав для застосування до спірних відносин положень ЗУ 3668-VІ, дії ГУ ПФ України в Івано-Франківській області щодо обмеження пенсії позивача з 01.03.2022 р. максимальним розміром при виплаті індексації є протиправними.
Щодо тверджень відповідача про те, що рішення суду в справі 640/6637/21 не містить положень про необхідність виплати позивачу пенсії з 01 квітня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення, тобто у майбутньому, то суд зазначає наступне.
Правова визначеність, як спеціальна складова більш загального принципу верховенства права, передбачає правило остаточності судових рішень та гарантованість їх виконання.
Таким чином, остаточне рішення є обов`язковим до виконання до моменту зміни умов, за яких його було ухвалено.
Тобто, зміна нормативно-правового регулювання окремого питання дійсно може мати наслідком втрати актуальності судового рішення, у якому суд розглянув питання застосування норми права, що у подальшому зазнала змін.
Водночас, за обставин цих правовідносин, відповідні "з моменту набрання чинності рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2021 р. У справі 640/6637/21 не мали місця. Зокрема положення ЗУ №2262-ХІІ не змінилися.
Обираючи належний спосіб захисту прав позивача, необхідно врахувати, що пенсійним органом з 01.01.2018 р. здійснено нарахування пенсії ОСОБА_1 з врахуванням 74% сум грошового забезпечення, однак, з 01 квітня 2019 року відповідний пенсійний орган повторно обмежив до виплати відсоткове значення розміру пенсії у 70% сум грошового забезпечення, всупереч рішенню Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2021 р. у справі 640/6637/21.
Суд звертає увагу, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі 640/6637/21 містить вимогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення, яке набрало законної сили і є обов"язковим до виконання.
Що стосується підвищення до пенсії, як мешканцю гірського населеного пункту у розмірі 20% то таке підвищення передбачене ч.2 ст.6 ЗУ "Про статус гірських населених пунктів в Україні", у відповідності до якого, розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.
Фінансування збільшення розміру пенсій, передбачене цією частиною, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
При цьому слід зазначити, що ні ЗУ 2262-ХІІ, як про це було вказано вище, ні ЗУ "Про статус гірських населених пунктів в Україні" станом на час виникнення спірних правовідносин, не передбачають обмеження пенсії максимальним розміром, відповідно, дії ГУ ПФ України в Івано-Франківській області що виразились у нарахуванні та не виплаті з 01.06.2022 р. ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як мешканцю гірського населеного пункту у розмірі 20%, що є фактичним обмеженням пенсії позивача максимальним розміром, відповідно, такі дії відповідача є протиправними та такими, що порушують право позивача на належний рівень пенсійного забезпечення.
Таким чином, за наведених обставин, у зв`язку з знаходженням позивача на даний час на пенсійному забезпеченні в Головному управлінні пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, поновлення порушеного права ОСОБА_1 на належний розмір пенсійного забезпечення підлягає шляхом визнання протиправними дій Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у нарахування та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення; з 01.03.2022 р. з врахуванням індексації, встановленої у відповідності до постанови КМУ "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16.02.2022 №118; підвищення до пенсії, як мешканцю гірського населеного пункту у розмірі 20% з 01.06.2022 р., без обмеження пенсії максимальним розміром, та зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити вказані перерахунки та виплату нарахованої позивачу пенсії.
На думку суду, в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації позивачу, у останнього наступає право на компенсацію втрати частини доходів за несвоєчасність виплати за період з 01 березня 2022 року по день фактичної виплати суми індексації пенсійного забезпечення, з огляду на наступне.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовано, зокрема, але не виключно, Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та "Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі по тексту - Порядок №159).
Так, згідно із абзацом восьмим пункту 4 Порядку №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінетом Міністрів України затверджений Порядок №159.
Відповідно до пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Згідно з пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
За приписами статті 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Відповідно до частини другої статті 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету.
Отже, враховуючи викладене, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Крім того, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 - 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені
Відтак, нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат.
Використане у статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Оскільки тривала невиплата індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2022 року по день фактичної виплати, сталися з вини відповідача, зокрема мають місце факт нарахування та факт не виплати індексації пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , то останній має право на компенсацію втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків виплати індексації пенсійного забезпечення (базового ОСНП) з 01 березня 2022 року по день фактичної виплати індексації.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 згаданого Кодексу).
За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, а також ураховуючи обставини даної справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у здійсненні виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року з врахуванням індексації, нарахованої у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16.02.2022 № 118, з розрахунку 74% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року з врахуванням індексації, нарахованої у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16.02.2022 №118, з розрахунку 74% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з врахуванням підвищення до пенсії, як мешканцю гірського населеного пункту у розмірі 20% з 01.06.2022 р. з розрахунку 74% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з врахуванням підвищення до пенсії, як мешканцю гірського населеного пункту у розмірі 20% з 01.06.2022 р. з розрахунку 74% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром.
Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за несвоєчасно виплачену індексацію пенсії за вислугу років за період з 01 березня 2022 року по день фактичної виплати суми індексації пенсії.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018, ).

Суддя Шумей М.В.