Справа № 380/4542/22
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року

справа №380/4542/22

провадження № П/380/4563/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) до Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС, відповідач ) з вимогою скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.10.2021 №23691/2407.

Аргументи позивачки (а.с.1-9,100-101) зводяться до такого: оскаржені штрафні санкції та пеня нараховані контролюючим органом на несвоєчасну сплату сум єдиного соціального внеску (далі - ЄСВ) за 2012 рік в розмірі 75,99 грн., за 2013-2014рр в розмірі 3680,65 грн., за 2018 рік в розмірі 2112 грн., котрі нараховані контролюючим органом їй як фізичній особі підприємцю (далі ФОП) без належних правових підстав, протиправно. Сплату заборгованості по ЄСВ пояснює тим, що намагалася уникнути негативних наслідків примусового стягнення (арешт майна, розшук автомобіля тощо). Оскільки насправді позивачка вчасно сплачувала в 2012-2021 рр. ЄСВ і неї по факту не було недоїмки у вказаних вище сумах (разом - 5868,64 грн), то застосування контролюючим органом штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату цих протиправно облікованих в ІКП сум заборгованості є незаконним, тому оскаржене рішення підлягає скасуванню.

Відповідач, ГУ ДПС, позов не визнає з підстав, викладених у заявах по суті спору (а.с. 50-54). Вказує, що ФОП ОСОБА_1 допущено виникнення боргу (недоїмки) по сплаті ЄСВ, тому певні суми ЄСВ були сплачені позивачкою несвоєчасно; ці обставини підтверджуються відомостями інтегрованої картки ФОП ОСОБА_1 як платника ЄСВ. Тому контролюючий орган, встановивши факти несвоєчасної сплати ЄСВ, на законних підставах прийняв рішення №23691/2407 від 27.10.2021 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

На вимогу суду відповідач надав додаткові пояснення (а.с. 83-86) та докази на підтвердження обставини, якими обґрунтовує підстави виникнення в позивачки недоїмки по ЄСВ, що була несвоєчасно оплачена.

Представник позивача в судові засідання не прибував, виклав свої аргументи в письмових заявах по суті спору. Суд заслухав у відкритому судовому засіданні пояснення представника відповідача та ухвалив завершити розгляд цієї справи в порядку письмового провадження.

Суд з`ясував позиції сторін по суті спору, зміст та підстави позовних вимог та заперечень на позов, дослідив долучені до матеріалів справи докази і встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно реєстраційних та облікових даних контролюючого органу Дзьонек-Мелентьєва (РНОКПП НОМЕР_1 ; до зміни прізвища ОСОБА_2 ) була зареєстрована:

1) як фізична особа підприємець з 29.03.1999 по 09.01.2020, припинила підприємницьку діяльність за власним рішенням;

2) як платник податку, в період:

- з 01.01.2012 по 31.03.2014 перебувала на спрощеній системі оподаткування (1 група 10%);

- з 01.04.2014 по 31.03.2017 перебувала на загальній системі оподаткування;

- з 01.04.2017 по 09.01.2020 перебувала на спрощеній системі оподаткування (1 група 10%).

3) як платник ЄСВ в період:

- з 21.06.1999 по 30.09.2012 перебувала на обліку в органах ПФУ;

- з 01.10.2013 перебувала на обліку в органах ДФС, а після їх реформування в органах ДПС України.

На підставі даних інтегрованої картки платника (далі ІКП) ІКП Дзьонек-Мелентьєва за платежем ЄСВ (а.с.14-27, 56-72) суд встановив такі відомості про суми недоїмки, правомірність нарахування та обліку котрих контролюючим органом позивачка заперечує та заявляє як підставу позовних вимог про протиправність рішення про застосування штрафних санкцій та пені:

1) ФОП ОСОБА_1 передана на облік до Головного управління ДПС у Львівській області від ГУ ПФУ в Львівській області з від`ємним перехідним сальдо (борг по ЄСВ в сумі 75,99 грн., а.с.56);

2) контролюючий орган провів ФОП ОСОБА_3 як платнику ЄСВ, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, такі квартальні нарахування єдиного внеску:

- за ІІІ квартал 2013 року - 1194,03 грн. (проведено по ІКП 21.10.2013);

- за ІV квартал 2013 року - 1218,67 грн. (проведено по ІКП 20.01.2014);

- за І квартал 2014 року - 1267,95 грн. (проведено по ІКП 22.04.2014).

Станом на 22.04.2014 в ІКП позивачки обліковувалася заборгованість 3756,64 грн. (а.с.59).

3) контролюючий орган провів ФОП ОСОБА_3 як платнику ЄСВ, що перебуває на загальній системі оподаткування нарахування ЄСВ за І квартал 2017 року в сумі 2112 грн. (проведено в ІКП 09.02.2018 року);

4) починаючи з ІІ кварталу 2017 року на підставі заяви ФОП ОСОБА_3 про застосування спрощеної системи оподаткування щокварталу здійснювалося нарахування поточних платежів по ЄСВ, а платник сплачував до бюджету суми, що відповідають розміру поточних платежів з ЄСВ. Контролюючий орган на підставі статті на підставі пункту 87.9. статті 87 ПК України спрямовував поточні платежі по сплаті ЄСВ в рахунок погашення заборгованості попередніх періодів (а.с.59-71);

5) 14.02.2020 Дзьонек-Мелентьєва сплатила 5859 грн., - суму, достатню для погашення усієї недоїмки по ЄСВ в сумі 5858,36 грн. (а.с.71)

6) 27.10.2021 контролюючий орган прийняв рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №23691/2407 (а.с.91), відповідно до якого на підставі частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 застосував до ОСОБА_2 штраф у розмірі 375,66 грн. (10% до 01.01.2015) за період з 23.07.2013 по 17.04.2018, у розмірі 5432,90 грн. (20% з 01.01.2015) за період з 20.10.2017 по 14.02.2020, та нарахував пеню в розмірі 9827,57 грн. (0,1 % недоїмки). Розрахунок штрафної санкції (а.с.95-96) містить детальну розбивку сум несвоєчасно сплаченого ЄСВ в розрізі періодів.

Аргументи позивачки зводяться до того, що контролюючий орган безпідставно нараховував та/або обліковував її недоїмку по ЄСВ за 2012 рік в розмірі 75,99 грн., за 2013-2014рр. в розмірі 3680,65 грн., за 2018 рік в розмірі 2112 грн., а погашаючи недоїмку по ЄСВ шляхом сплати 14.02.2020 5859 грн. позивачка мала на меті уникнути негативних наслідків, пов`язаних з відкриттям виконавчого провадження по примусовому стягненню заборгованості (а.с.2), проте не визнає правомірність нарахування цієї заборгованості по ЄСВ. Тому позивачка стверджує, що застосування до неї штрафів та нарахування пені за несвоєчасно сплачені суми, що насправді не є недоїмкою ОСОБА_1 , є протиправним.

Аргументи відповідача зводяться до того, що названі позивачкою суми ЄСВ (за 2012 рік в розмірі 75,99 грн., за 2013-2014рр. в розмірі 3680,65 грн., за 2018 рік в розмірі 2112 грн.) тривалий час були її недоїмкою та погашені Дзьонек-Мелентьєвою із значним простроченням, тому контролюючий орган на підставі частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI правомірно застосував штраф та нарахував пеню.

При прийнятті рішення у цьому спорі суд керується такими правовими нормами та мотивами щодо їх застосування до спірних правовідносин:

правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 (далі Закон №2464-VI).

Частиною першою статті 1 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок, ЄСВ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Недоїмка це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 1 Закону №2464-VІ (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) до 01.10.2013 уповноваженим відповідно до цього Закону вести облік платників єдиного внеску, забезпечувати збір та ведення обліку страхових коштів, контролювати повноту та своєчасність їх сплати, вести Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування та виконувати інші функції, передбачені законом, був Пенсійний фонд України.

Позивачка перебувала на обліку в органах ПФУ як платник ЄСВ з 21.06.1999 (а.с.89).

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 04 липня 2013 року №404-VІІ та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 04 липня 2013 року № 406-VII з 01.10.2013 функції з адміністрування ЄСВ перейшли до органів доходів і зборів (з 2020 року, після чергової реформи - податкових органів).

Відповідач є правонаступником ГУ ДФС у Львівській області, до якого органи ПФУ передали відомості про ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як платника ЄСВ, який був зареєстрований до 01 жовтня 2013 року, не знятий з обліку та є діючим. Орган доходів і зборів (тепер податковий орган), отримавши від ПФУ відомості про позивачку як платника ЄСВ та стан її розрахунків з бюджетом, завантажив ці відомості у відповідні державні реєстри та бази даних та з жовтня 2013 року здійснював адміністрування сплати нею ЄСВ. Позивачка передана відповідачу на облік з від`ємним перехідним сальдо - заборгованість по ЄСВ в сумі 75,99 грн. та ці відомості завантажені до реєстру страхувальників ще у 2013 році (а.с.56,90-91). Оцінивши встановлені обставини суд дійшов висновку, що відповідач правомірно обліковував за ФОП ОСОБА_1 станом на 01.10.2013 недоїмку по сплаті ЄСВ в сумі 75,99 грн.

Аргументи позивачки щодо цієї суми зводяться до того, що їй не відомі підстави нарахування цієї суми. Суд вважає цей аргумент беззмістовним, оскільки необізнаність позивачки із станом власних розрахунків по ЄСВ жодним чином не свідчить про відсутність в неї заборгованості. Суд також пам`ятає, що позивачка забезпечена професійною правничою допомогою, а отже в неї не було перешкод до звернення до суду з позовом звернутися до належного органу (щодо цієї суми до територіального органу ПФУ, в якому вона була на обліку до 01.10.2013) та отримати всю необхідну їй інформацію щодо підстав обліку заборгованості в сумі 75,99 грн., переданої після 01.10.2013 для обліку органам доходів та зборів.

Щодо нарахувань за період 2013-2014 років суд оцінює аргументи сторін так:

позивачка в період з 01.01.2012 до 31.03.2014 перебувала на спрощеній системі оподаткування, з 01.04.2014 перейшла на загальну систему оподаткування (а.с.89, 92). Отже, всі аргументи позивачки (а.с.4-5) з приводу можливості нарахування їй ЄСВ як підприємцю на загальній системі оподаткування лише від суми отриманого нею доходу є помилковими, оскільки позивачка посилається на норми права, які не стосуються її категорії платників ЄСВ.

Відповідно до пункту 4 розділу III наказу Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Інструкція №449) для ФОП, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону №2464-VІ у розмірі 34,7 відсотка суми, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати та розміру внеску, встановленого Законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).

Відповідач надав суду належні розрахунки (а.с.85), які доводять правильність нарахування контролюючим органом ЄСВ платнику ФОП ОСОБА_3 за ІІІ квартал 2013 року в сумі 1194,03 грн. (проведено по ІКП 21.10.2013), за ІV квартал 2013 року в сумі 1218,67 грн. (проведено по ІКП 20.01.2014), за І квартал 2014 року в сумі 1267,95 грн. (проведено по ІКП 22.04.2014) (а.с.56-57). Отже, доводи позивачки про неправомірне нарахування ЄСВ за цей період є помилковими та спростовані відповідачем.

Щодо нарахувань за період 2017-2018 років суд оцінює аргументи сторін так:

позивачка повідомила, що в період з 01.04.2017 до 09.01.2020 перебувала на спрощеній системі оподаткування (а.с.89), вчасно нараховувала та сплачувала поточні платежі з ЄСВ, що підтверджується відомостями ІКП (а.с.3,59-72). Разом з тим, позивачка не повідомила суду обставин нарахування/сплати нею ЄСВ за І квартал 2017 року.

Відповідно до пунктів 4), 5) частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності;

Відповідно до приписів статті 9 Закону №2464-VI:

- єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі (частина перша);

- обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частина друга);

- платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (частина восьма).

Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

З 01.01.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, відповідно до якого внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зокрема, у частину першу статті 7, а саме:

- у пункті 2 перше речення абзацу другого пункту слова «має право самостійно» замінено словом «зобов`язаний»;

- пункт 3 доповнено абзацом другим такого змісту: «Для платників, віднесених до першої групи платників єдиного податку, визначених у підпункті 1 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, ця сума не може бути меншою за 0,5 мінімального страхового внеску із зарахуванням відповідних періодів здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу, який обчислюється відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пропорційно до сплаченого єдиного внеску».

Отже, з 01.01.2017 єдиний внесок для фізичних осіб підприємців нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, при цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць, що з 01 січня 2017 року становить 704 грн.

Відповідач повідомив (а.с.86) суд, що позивачка 12.01.2018 року подала Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Форма Д5 (річна) таблиця 2), де відображено суми лише за період її перебування на спрощеній системі оподаткування з 01.04.2017 по 31.12.2017. Проте позивачкою не було подано Таблиці 1 до Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Форма Д5 (річна), де вона мала відобразити суми нарахованого ЄСВ за І квартал 2017 року. Тому 09.02.2018 контролюючим органом було проведено нарахування ОСОБА_1 ЄСВ за період І квартал 2017 року (перебувала в цей період на загальній системі оподаткування) в сумі 2112 грн. (704*3).

Отже, відповідач довів, що правомірно нарахував в 2018 році позивачці ЄСВ за І квартал 2017 року в сумі 2112 грн., а позивачка аргументах заяв по суті спору оминає (ніяк не коментує) питання свого обов`язку сплатити ЄСВ за цей період. Тому доводи позивачки про неправомірне нарахування ЄСВ в сумі 2112 грн. є помилковими та спростовані відповідачем.

Пунктом 1 частини десятої статті 9 Закону №2464-VI визначено, що днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів. У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені вказаним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина одинадцята статті 9 Закону №2464-VI).

Відповідно до частини десятої статті 25 Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (в період до 01.01.2015 у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум).

Відповідно до пункту 2 розділу VIІ Інструкції №449 рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.

Суд встановив, що контролюючий орган правильно визначив суми недоїмки Дзьонек-Мелентьєва по ЄСВ та періоди, за які ця недоїмка була сплачена несвоєчасно, керуючись відомостями ІКП; розрахунок штрафної санкції (а.с.95-96) до оскарженого рішення містить детальну розбивку сум несвоєчасно сплаченого ЄСВ в розрізі періодів, що повністю відповідають даним ІКП Дзьонек-Мелентьєвої (а.с.56-72). Отже, відповідач довів, що прийняте ним рішення про застосування штрафних санкцій відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, що передбачені частиною другою статті 2 КАС України. З огляду на наведену вище оцінку аргументів позивачки суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з мотивів безпідставності заявлених нею позовних вимог.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України та враховуючи висновок суду по суті позовних вимог суд покладає понесені позивачкою судові витрати на неї. Відповідач не надав суду доказів понесення судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Керуючись ст.ст. 19-20,90,139,229,241-246,250,251,255,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити повністю.

Покласти понесені позивачкою судові витрати на неї.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Москаль Р.М.