Справа № 380/13569/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року Справа № 380/13569/22 пров. № А/857/16860/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2022 року (суддя Костецький Н.В., м.Львів, повний текст складено 8 листопада 2022 року), -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття наказу про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 заступнику командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення у в/ч НОМЕР_1 (далі Посада) у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України (далі КМУ) «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі Постанова №168) за період з 24.02.2022 по 01.06.2022;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 прийняти наказ про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 , Посада, у відповідності до приписів Постанови №168 за період з 24.02.2022 по 01.06.2022;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , Посада, додаткової винагороди, визначеної Постановою №168, за період з 24.02.2022 по 01.06.2022 у розмірі 95357,14 грн;

встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання в/ч НОМЕР_1 подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2022 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині вирішення питання щодо розгляду справи в порядку загального позовного провадження, прийняття документів від представника відповідача, який подавав такі без підтвердження своїх повноважень тощо. Зазначає, що він не виключений із списків в/ч НОМЕР_1 та вважається таким, що проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 і має право на всі види грошового забезпечення, в тому числі додаткової винагороди у відповідності до Постанови № 168.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, про відсутність підстав для виплати позивачу додаткової щомісячної винагорода в розмірі 30000 гривень відповідно до пункту 1 Постанови №168, оскільки такий не є військовослужбовцем та не перебував на військовій службі з дати виключення із списків особового складу в/ч НОМЕР_1 30.12.2020.

Такі висновки суду першої інстанції, відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 на Посаді.

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.11.2020 № 280 (далі Наказ №280), позивача, звільненого наказом Командувача Сухопутних військ від 11.11.2020 № 414 у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII), 28.11.2020 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Зважаючи на те, що станом на день виключення позивача із списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з позивачем не проведено всіх необхідних розрахунків, а також у зв`язку із ненаданням позивачем згоди на виключення зі списків особового складу військової частини до проведення розрахунків, позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправним і скасування Наказу №280, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року у справі №380/12087/20 (набрало законної сили 22.12.2021) (далі Рішення суду) позов ОСОБА_1 було задоволено частково: визнано протиправним та скасовано пункт 18 Наказу №280; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 видати наказ про виключення ОСОБА_1 - лейтенанта військової служби за контрактом, Посада із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, датою - після проведення з ним усіх необхідних розрахунків, з врахуванням здійснених виплат; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач вказує, що після набрання законної сили вказаним Рішенням суду (22.12.2021), він повинен був здати Посаду, написати рапорт про звільнення та пройти подальшу процедуру звільнення. Проте, в/ч НОМЕР_1 нічого позивачу не пропонувала, не оголошувала та не вручала наказу про виключення із списків військової частини, не виплатила жодного грошового забезпечення.

Відповідач вказує, що на виконання Рішення суду, в/ч НОМЕР_1 виданий наказ від 03.05.2022 №110 (далі Наказ №110) про внесення змін до Наказу №280, відповідно до якого «…лейтенанта ОСОБА_1 , Посада, звільненого наказом Командувача Сухопутних військ від 11.11.2020 №414 у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII, вважати таким, що 30.12.2020 справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Галицько-Франківського ОРВК Львівської області».

Підставою для наказу зазначено: Рішення суду; ухвала Верховного Суду від 23 лютого 2022 року.

Апеляційним судом також встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2022 року у справі №380/11417/22 , залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2023 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , зокрема про визнання протиправним та скасувати пункту 12 Наказу №110, де внесені зміни, до Наказу №280, щодо виключення його із списків особового складу 30.12.2020 (далі Судові рішення).

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.

Як унормовано статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон № 389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною шостою статті 2 Закону № 389-VIII визначені види військової служби, до яких відноситься військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно пункту 5 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - ЗСУ).

Визначення соціального захисту військовослужбовців міститься у статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII), та означає діяльність (функція) держави, спрямовану на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до статті 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018, затверджений «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197; далі Порядок №260).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 260 грошове забезпечення включає:

щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:

посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:

підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

Згідно пункту 3 Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Виплата надбавки за особливості проходження служби здійснюється на підставі наказу командира про встановлення цієї надбавки. (ч. 5 Розділу 6 Порядку).

Положеннями розділу 16 Порядку №260 визначено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків. Військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», КМУ 28.02.2022 прийнята Постанова № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування застосовується з 24.02.2022.

З огляду на викладене, право на додаткову винагороду в розмірі 30000 грн щомісячно на період дії воєнного стану мають, зокрема, військовослужбовці ЗСУ.

Як встановлено вище, на виконання Рішення суду, командиром в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) винесено Наказ №110 про внесення змін до Наказу №280, відповідно до якого лейтенанта ОСОБА_1 визнано таким, що 30.12.2020 здав справи та посаду, виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

За результатами судового оскарження вказаного Наказу №110 такий згідно Судових рішень є чинний та не скасований.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для виплати позивачу додаткової щомісячної винагорода в розмірі 30000 грн відповідно до пункту 1 Постанови №168, оскільки такий не є військовослужбовцем та не перебував на військовій службі з дати виключення із списків особового складу в/ч НОМЕР_1 - 30.12.2020.

Щодо посилань скаржника на допущені судом першої інстанції процесуальні порушення при підготовці справи до судового розгляду, то слід зазначити, що такі не призвели до неправильного вирішення справи.

Крім того, на час судового розгляду цієї справи та ухвалення оскаржуваного рішення суду, позивачу було достовірно відомо про Наказ №110, так як із позовом до суду щодо його оскарження він звернувся у серпні 2022 року, а у цій справі - у вересні 2022 року.

У рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (набуло статусу остаточного 10.15.2011) Європейський Суд з прав людини зазначив (цитата наводиться без посилань на інші справи): «… що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (…).

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний