Справа № 160/33/23
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2023 року Справа № 160/33/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
02.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним і незаконним рішення № 3 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 , прийнятого 14.04.2022р. Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право для призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах згідно «Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» з 15 серпня 2022р., та виплатити заборгованість, що утворилася з 15 серпня 2022 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 для призначення пенсії в якості стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно «Списку № 2 виробництв, робіт, професій , посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» періоди з 02.09.1986 по 02.12.1986, з 12.12.1986 по 14.11.1988, з 23.01.1989 по 30.06.1991, з 01.01.2009 по 31. 01.2009, з 01.03.2009 по 30.04.2009, з 01.06.2009 по 30.06.2009, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.10.2013 по 31.12.2013, з 01.06.2014 по 30.07.2014.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.01.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по досягненню 55 років,
14.04.2022 року позивач звернувся до Комісію при ГУ ПФУ в Дніпропетровської області з заявою для підтвердження періодів пільгового стажу з 13.05.1985 по 17.12.1985, з 02.09.1986 по 02.12.1986, з 12.12.1986 по 14.11.1988, з 23.01.1989 по 30.09.1993, з 02.06.2008 по 05.01.2015.
Рішенням комісії від 14.04.2022 №3 позивачу були підтверджені періоди роботи з 03.07.1985 по 31.07.1985, з 01.09.1985 по 17.12.1985, з 01.07.1991 по 30.09.1993, з 02.06.2008 по 31.12.2008, з 01.02.2009 по 28.02.2009, з 01.05.2009 по 31.05.2009, з 01.07.2009 по 30.09.2011, з 01.11.2011 по 30.09.2013, з 01.01.2014 по 31.05.2014, з 01.08.2014 по 05.01.2015 (усього 08 років 04 місяців 19 днів).

10.11.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням № 36 від 17.11.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. В рішенні зазначено, що вік позивача на дату звернення 55 років 2 місяці 26 днів. Страховий стаж позивача становить 31 рік 3 дні. Пільговий стаж позивача становить 8 років 4 місяці 21 день згідно з рішенням комісії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про результати розгляду заяви від 14.04.2022 № 3. Документами підтверджено право на зниження пенсійного віку на 3 роки. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Позивач не працює з 06.01.2015. Також в рішенні зазначено, що ОСОБА_1 матиме право на пенсійну виплату - 15.08.2024. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України позивач не перебуває та пенсію не отримує.

Вважаючи рішення відповідача № 3 та № 36 протиправними та такими, що порушують його право на пенсійне забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина перша статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

За приписами частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (пункт 2 Порядку №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 383, результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно п. 4.3 Порядку № 383, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно лише у випадку відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо наступних періодів трудової діяльності: з 02.09.1986 по 02.12.1986, з 12.12.1986 по 14.11.1988, з 23.01.1989 по 30.06.1991, з 01.01.2009 по 31. 01.2009, з 01.03.2009 по 30.04.2009, з 01.06.2009 по 30.06.2009, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.10.2013 по 31.12.2013, з 01.06.2014 по 30.07.2014.

В ході судового розгляду встановлено, що на дату звернення 10.11.2022 загальний страховий стаж позивача становить 31 рік 3 дні, з яких стаж, що дає право на зниження пенсійного віку (за Списком №2) 8 років 4 місяці 21 день.

Матеріалами справи підтверджено зарахування до пільгового стажу позивача (за Списком №2) періодів його трудової діяльності з 03.07.1985 по 31.07.1985, з 01.09.1985 по 17.12.1985, з 01.07.1991 по 30.09.1993, з 02.06.2008 по 31.12.2008, з 01.02.2009 по 28.02.2009, з 01.05.2009 по 31.05.2009, з 01.07.2009 по 30.09.2011, з 01.11.2011 по 30.09.2013, з 01.01.2014 по 31.05.2014, з 01.08.2014 по 05.01.2015, тож спір між сторонами щодо вказаних періодів відсутній.

Щодо решти спірних періодів (02.09.1986 по 02.12.1986, з 12.12.1986 по 14.11.1988, з 23.01.1989 по 30.06.1991, з 01.01.2009 по 31. 01.2009, з 01.03.2009 по 30.04.2009, з 01.06.2009 по 30.06.2009, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.10.2013 по 31.12.2013, з 01.06.2014 по 30.07.2014), суд зазначає наступне.

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 13.05.1985 у вказані періоди позивач працював на таких посадах:

- з 02.09.1986 по 02.12.1986, з 23.01.1989 по 30.06.1991 та з 01.07.1991 по 30.09.1993 позивач працював на Нікопольському Південнотрубному заводі підручним вальцювальника станів холодного прокату труб 3-4 розряду;

- з 12.12.1986 по 14.11.1988 - служба в Радянській армії;

- з 01.01.2009 по 31. 01.2009, з 01.03.2009 по 30.04.2009, з 01.06.2009 по 30.06.2009, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.10.2013 по 31.12.2013, з 01.06.20140 по 30.07.2014 - у ДП «Будівельне управління «Стальмонтаж-109» ВАТ «Дніпростальконструкція» монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 4 розряду.

Трудова книжка позивача в частині спірного періоду оформлена відповідно до вимог законодавства, вказані записи завірені печатками.

Суд зазначає, що робота на посадах «підручного вальцівника станів холодного прокату труб 3-4 розряду» є роботою зі шкідливими умовами праці та передбачена підрозділом 2 «Трубне виробництво» розділу III «Металургійне виробництво (чорні метали)» Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року зі змінами та доповненнями від 09.08.1960 року («вальцівники калібрувальних станів та їх підручні») та підрозділом 4 розділу III Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №10 від 26.01.1991 року (професія - 2040400а-16752 «Подручные вальцовщиков станов холодного проката труб»), що були чинними на відповідний період роботи позивача.

Робота на посаді «Монтажник сталевих та залізобетонних конструкцій» є роботою зі шкідливими умовами праці та передбачена розділом XXVII Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року (професія « 27а»), що був чинним на відповідний період роботи позивача.

До матеріалів справи долучена Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в неї № 5321 від 15.03.2007, надана ВАТ «НПТЗ», яка додаткове підтверджує, що ця посада є пільговою та атестація робочого місця «підручного вальцівника стана холодного прокату» за Списком №2 затверджена наказом № 1896 від 08.12.1994.

Також довідка про трудову діяльність на Дочірьому підприємстві Будівельнеого управління «Стальмонтаж-109» №8 підтверджує, що ця посада є пільговою та атестація робочого місця «монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій» за Списком №2 затверджена наказами № 31 від 09.02.2007 та № 35 від 08.02.2012.

Отже, професії (посади), які обіймав позивач протягом спірного періоду, передбачені Списком №2.

Також суд зазначає, що обчислення пільгового стажу за законодавством, що діяло раніше, проводилося відповідно до пунктів 108-120 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590.

Зокрема, пунктом «к» 109 зазначеного положення передбачається, що при призначенні пенсії на пільгових умовах зараховується служба в складі Збройних Сил СРСР та перебування в партизанських загонах, служба у військах та органах ВЧК, ОГПУ, НКВД, НКГБ, МГБ, комітету державної безпеки, міністерства охорони громадського порядку, Міністерства внутрішніх справ, служба в органах міліції. Періоди вказаної служби прирівнюється за вибором особи або до роботи, яка передувала даному періоду або до роботи яка слідувала за закінченням цього періоду. При цьому діяльність, що прирівнюється до роботи, що дає право на пільгову пенсію, зараховується у розмірі, що не перевищує наявного стажу, який дає право на пільгову пенсію.

Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби», час проходження військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову особа навчалася за фахом у професійно - технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 12.12.1986 по 14.11.1988 позивач проходив строкову військову службу в Радянській Армії (запис №8 в трудовій книжці).

На момент призову на строкову військову службу та після служби позивач працював за професією, що передбачала право на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003, службі передувала та за службою слідувала робота, що передбачає право на пенсію за віком на пільгових умовах

Таким чином, позивач має право на зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби - 1 рік 11 місяців 2 дні.

Разом з тим, у рішенні від 17.11.2022 року Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області вказує на єдину підставу для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно із п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-IV, - пільговий стаж за Списком №2 становить 8 років 4 місяці 21 день згідно з рішенням комісії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про результати розгляду заяви від 14.04.2022 №3.

Водночас, з рішень, що оскаржуються, не вбачається, які періоди та в якому розмірі не зараховані до пільгового стажу за Списком №2 на дату звернення позивача та причини відмови у їх зарахуванні.

Загальне посилання відповідача у рішеннях про враховану кількість періодів трудової діяльності до пільгового стажу та без обґрунтування підстав неврахування інших періодів трудової діяльності за трудовою книжкою у пільговий стаж, не свідчить про обґрунтованість таких рішень, оскільки ставить заявника у стан правової невизначеності, що безумовно є порушенням прав останнього.

Спірні Рішення не містять обґрунтувань підстав не врахування записів трудової книжки позивача в частині спірного періоду.

Суд зазначає, основним та достатнім документом (за наявності відповідних записів в ній), що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Законодавець пов`язує необхідність підтвердження спеціального трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, тому для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять не повні дані, неточності, неправдиві або недостовірні відомості та/або взагалі не містять відповідних відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominenv. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 3 від 14.04.2022 та №36 від 17.11.2022 не відповідають критеріям обґрунтованості, оскільки відповідачем в спірних рішеннях хоч і наведено норми законодавства для призначення пільгової пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, однак, не обґрунтовано підстав не зарахування періодів трудової діяльності з 02.09.1986 по 02.12.1986, з 12.12.1986 по 14.11.1988, з 23.01.1989 по 30.06.1991, з 01.01.2009 по 31. 01.2009, з 01.03.2009 по 30.04.2009, з 01.06.2009 по 30.06.2009, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.10.2013 по 31.12.2013, з 01.06.2014 по 30.07.2014 до пільгового стажу за Списком №2, підстав не врахування записів трудової книжки в частині спірного періоду.

При цьому, суд зазначає, що права позивача порушені вказаними протиправними рішеннями, а не діями щодо відмови у призначенні пенсії.

Стосовно тверджень відповідача, що позивачем порушено строки звернення до суду із оскарженням рішення № 3 від 14.04.2022 року, суд зазначає наступне.

За змістом частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідачем 14.04.2022 року винесено оскаржуване рішення №3, проте відповідачем не надано доказів отримання позивачем оскаржуваного рішення поза межами строку звернення до суду.

За змістом частин першої, другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відтак, суд дійшов висновку, що рішення відповідача №3 від 14.04.2022 року та №36 від 17.11.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити, виплачувати пенсію на пільгових умовах згідно Списку №2 з 15.08.2022 року, виплачувати заборгованість, що утворилася з 15.08.2022 року, та зобов`язання зарахувати спірні періоди до пільгового стажу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини другої статті 245 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку; якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Суд зазначає, обрахунок стажу, що враховується у призначенні пенсії, є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, враховуючи часткове зарахування відповідачем до пільгового стажу періодів, що є спірними у справі, а також дискреції пенсійного органу в питанні обрахунку стажу (в тому числі пільгового), необхідного для призначення пенсії, та, власне, в питанні призначення пенсії, суд з метою належного та ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 10.11.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-IV, періодів його роботи з 02.09.1986 по 02.12.1986, з 12.12.1986 по 14.11.1988, з 23.01.1989 по 30.06.1991, з 01.01.2009 по 31. 01.2009, з 01.03.2009 по 30.04.2009, з 01.06.2009 по 30.06.2009, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.10.2013 по 31.12.2013, з 01.06.2014 по 30.07.2014.

Позовні вимоги в частині виплачувати пенсію та заборгованість не підлягають задоволенню, оскільки є такими, що заявлені на майбутнє. Убезпечення в майбутньому порушення права не узгоджуються із завданням адміністративного судочинства. В порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише реально порушені права, а тому, суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій (рішення) у спірних правовідносинах.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, а тому, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої та третьої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 3 від 14.04.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від № 36 від 17.11.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком № 2, період роботи з 02.09.1986 по 02.12.1986, з 12.12.1986 по 14.11.1988, з 23.01.1989 по 30.06.1991, з 01.01.2009 по 31. 01.2009, з 01.03.2009 по 30.04.2009, з 01.06.2009 по 30.06.2009, з 01.10.2011 по 31.10.2011, з 01.10.2013 по 31.12.2013, з 01.06.2014 по 30.07.2014.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 10.11.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду в даній справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання даної позовної заяви, у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник