Справа № 160/20526/22
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 лютого 2023 року Справа №160/20526/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Калугіна Н.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 нарахування та виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку по цій справі однією сумою;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку по цій справі однією сумою в розмірі 236 926,80 грн за період з 06.10.2021 року по 30.09.2022 року на користь ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 повного нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманої виплати грошового забезпечення з 06.10.2021 року по 30.09.2022 року;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 недоплачену суму компенсації втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманої виплати грошового забезпечення 06.10.2021 року по 30.09.2022 року в розмірі 28 974 грн 53 коп однією сумою.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Повідомлено сторін, що розгляд справи відбудеться без повідомлення (виклику) учасників справи у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 5 ст. 122 КАС України обумовлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Суд наголошує, що військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання праці військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх трудових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Таким чином, військова служба є публічною службою, а стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні безпосередньо пов`язано з її проходженням.

За змістом ст. 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19 визначила, що середній заробіток за час вимушеного прогулу - це заробітна плата, а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні таким не є.

Таким чином, оскільки вказані виплати не є складовою заробітної плати, а даний спір виник щодо проходження позивачем публічної служби, до вимог щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку підлягає застосуванню положення ч. 5 ст. 122 КАС України щодо місячного строку звернення до суду.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №196 від 06.10.2021 позивача звільнено з військової служби в запас та у наказі зазначено відомості щодо належних виплат позивачу при розрахунку по звільненню.

Згідно змісту позовних вимог позивач посилається на те, що на його думку, відповідачем при звільненні позивача зі служби остаточного розрахунку не проведено, зокрема не проведено перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 06.10.2021, а тому позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки за період з 06.10.2021 по 30.09.2022.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 у справі №160/3730/22 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

У подальшому, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.09.2022 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на вказане рішення задоволено частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року в адміністративній справі №160/3730/22 скасовано в частині задоволених позовних вимог та в цій частині прийнято нове рішення.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату всіх проведених виплат (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, в тому числі вихідної допомоги при звільненні) грошового забезпечення за період з 01.01.2021 року по 06.10.2021 року ОСОБА_1 , з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, з врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до наданого позивачем витягу з карткового рахунку на виконання вказаного рішення суду відповідачем 30.09.2022 нараховано та сплачено позивачу 124 922,17 грн.

Суд зазначає, що позивач після отримання вказаного розрахунку (надходження коштів на банківський рахунок) 30.09.2022 безперечно був обізнаний про розміри виплаченого грошового забезпечення та порушення його прав, а тому мав можливість упродовж місяця звернутись до суду з даним позовом.

Разом з цим, позивач звернувся до суду лише 22.12.2022, тобто з пропуском місячного строку, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відтак, позивачу слід надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

На підставі викладеного та керуючись статтями 122, 123, 169, 171, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву - залишити без руху.

Надати позивачеві термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання:

- заяви про поновлення строку на звернення до суду із доказами, які підтверджують поважність причин пропуску такого строку.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є. Калугіна