Справа № 160/18930/22
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 лютого 2023 року Справа №160/18930/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхно І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28.11.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невстановлення та невиплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року враховуючи 45% посадового та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року враховуючи 50% посадового та окладу за військове звання;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 встановити та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року враховуючи 45% посадового та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року враховуючи 50% посадового та окладу за військове звання, з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 посадовий оклад та оклад за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року, з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 надбавки за особливості проходження служби за період з 31.05.2018 року по 30.05.2020 року виходячи з надбавки за вислугу років за період з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року у розмірі 45% посадового окладу та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року у розмірі 50% посадового окладу та окладу за військове звання, та посадового окладу та окладу за військове звання за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 надбавку за особливості проходження служби за період з 31.05.2018 року по 30.05.2020 року виходячи з надбавки за вислугу років за період з 31.05.2018 року по 31.07.2019 року у розмірі 45% посадового окладу та окладу за військове звання та з 01.08.2019 року по 30.05.2020 року у розмірі 50% посадового окладу та окладу за військове звання, та посадового оклад та окладу за військове звання за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року, з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року виходячи з посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року виходячи з посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн., з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 премії за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року виходячи з посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 премію за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року виходячи з посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 30.05.2020 року шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн., з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військове звання, визначеного шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн., надбавки за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу та окладу за військове звання, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавки, доплати, підвищення (премія в абсолютній сумі) згідно розпорядження міністра оборони №248/9240 дод. ІІ) та премії;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військове звання, визначеного шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2020 року в розмірі 2102,00 грн., надбавки за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу та окладу за військове звання, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавки, доплати, підвищення (премія в абсолютній сумі) згідно розпорядження міністра оборони №248/9240 дод. ІІ) та премії, з урахуванням виплаченої суми допомоги;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скласти оновлений грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення та надіслати їх до відповідного пенсійного органу, в якому перебуває на обліку ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за неотримане речове майно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов та витребувано додаткові докази у справі; витребувано від відповідача додаткові докази та встановлено строк для їх подання.

За даними КП «ДСС» копію ухвали про відкриття провадження за допомогою підсистеми «Електронний суд» надіслано одержувачам ОСОБА_1 в його електронний кабінет 08.12.2022, про що свідчать матеріали справи. Копію ухвали про відкриття провадження та матеріали адміністративного позову в паперовому вигляді особисто отримано представником Військової частини НОМЕР_1 31.01.2023, що підтверджується розпискою у матеріалах справи. Тобто, строк на подання відзиву відповідачем до 15.02.2023.

За правилами ст.262 КАС України розгляд адміністративної справи мав відбутись до 03.02.2023, проте задля забезпечення права відповідача на подання відзиву та надання доказів судом продовжено розгляд справи до закінчення строку, встановленого судом на подання відзиву з урахуванням терміну поштового перебігу.

17.02.2022 від відповідача засобами електронного зв`язку надійшов відзив на позов, в якому Військова частина НОМЕР_1 позовні вимоги не визначала та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. До відзиву надані додаткові докази, проте, згідно з Актом Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 №39 співробітниками відділу аналітики та судової статистики було виявлено відсутність копії довіреності представника ВЧ НОМЕР_1 на 1 арк. та скріншоту направлення позивачу відзиву на електронну адресу.

Під час дослідження матеріалів справи судом поставлено питання про відповідність позовної заяви вимогам статей 160, 161 КАС України, вирішуючи яке, суд виходить із наступного.

Положеннями частини 13 статті 171 КАС України встановлено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Окрім цього, частиною 1 статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

За характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями частини п`ятої статті 122 КАС України обумовлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

За змістом статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Частиною другою статті 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином у цій справі слід визначити правову природу такої компенсації, оскільки як уже зазначено, стаття 116 КЗпП оперує поняттям «всі суми, що належать працівнику», а стаття 117 цього Кодексу передбачає санкцію за невиплату відповідних сум при звільненні.

За змістом частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Абзацом другим частини першої статті 9-1 указаного Закону також передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, який визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація). (далі Порядок №178).

За змістом пункту 3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, зокрема, у разі звільнення з військової служби.

Водночас грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (пункт 4 Порядку №178).

З наведеного висновується, що грошова компенсація за неотримане речове майно виплачується після звільнення зі служби та на підставі заяви (рапорту), а отже речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю.

Такі гарантії щодо забезпечення доречно порівняти із подібними категоріями трудового законодавства, а саме пунктом 3 частини першої статті 29 КЗпП України, відповідно до якого власник або уповноважений ним орган зобов`язаний до початку роботи за укладеним трудовим договором забезпечити працівника необхідними для роботи засобами.

При цьому, речове майно може бути різноманітним: майном особистого користування (предмети форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування) та інвентарним майном, яке є власністю установ та використовується особовим складом тимчасово під час проведення спеціальних робіт, несення чергування, варти тощо. Лише перший вид майна, у разі його неотримання, підлягає грошовій компенсації.

Отже, речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням).

Подібний висновок міститься у постанові судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі № 480/3105/19, в якій вирішувалось питанням наявності чи відсутності підстав для застосування статей 116, 117 КЗпП України у разі невиплати (несвоєчасної виплати) військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Враховуючи визначену правову природу грошової компенсації за неотримане речове майно, спеціальним строком звернення до суду з цим позовом є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців, а відтак відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини другої статті 122 КАС України.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.06.2022 у справі № 540/2001/21.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 у період з 31.05.2018 по 30.05.2020.

Відповідно до наданого в якості додатку до позовної заяви витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2020 №409 прийнято рішення капітана ОСОБА_1 командира зенітної ракетно-артилерійської батареї зенітно ракетно-артилерійського дивізіону, звільненого наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 20 березня 2020 року №80 у запас відповідно до пп. «а» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з закінченням строку контракту), вважати таким, що вибув зі складу сил та засобів, які залучаються до безпосередньої участі в проведенні Операції Об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей, та таким, що здав справи та посаду 30 травня 2020 року. Наказ інформації про нарахування позивачу грошової компенсації за неотримане під час проходження служби речове майно.

Тобто, про порушення своїх прав, свобод чи інтересів позивач мав дізнатись при виключенні зі списків особового складу військової частини, а саме: 30.05.2020.

Проте, позивач звернувся до суду з цим позовом лише 28.11.2022 (більше ніж через 2 роки), тобто з пропущенням місячного строку звернення до суду, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Водночас, в позовній заяві позивачем взагалі не було зазначено дату проведення з ним остаточного розрахунку відповідачем, а також не надано до суду жодного доказу на підтвердження дати проведення такого розрахунку.

Разом із цим, частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Отже, вищенаведені обставини унеможливлюють встановлення судом чи позов подано у строк, установлений законом, а в разі якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно надати до суду уточнений адміністративний позов із зазначенням дати проведення з позивачем остаточного розрахунку відповідачем (дати, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів), а також його копії для направлення відповідачу у справі, а в разі подання позову після закінчення строків, установлених законом позивач має подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

На підставі викладеного суд залишає подану заяву без руху та пропонує позивачу усунути наступні недоліки шляхом надання до суду:

- уточненого адміністративного позову із зазначенням дати проведення з позивачем остаточного розрахунку відповідачем (дати, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів), а також його копії для направлення відповідачу у справі, а в разі подання позову після закінчення строків, установлених законом позивач має подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за неотримане речове майно та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 248, 256 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за неотримане речове майно та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали суду.

Роз`яснити позивачу що, відповідно до абзацу 2 частини 3 Прикінцевих положень КАС України суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача для виконання, відповідачу до відома.

Роз`яснити позивачеві, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та в самостійному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Юхно