Справа № 420/3446/23
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3446/23
УХВАЛА
24 лютого 2023 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Іванов Е.А., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича, третя особа Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправними дії та визнання протиправними та скасування постанов, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича в якому позивач просить суд :
- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича щодо відкриття виконавчого провадження №70440786 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Одеської області від 05.05.2016 p. №916/3142/15;
- визнати протиправними та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича про відкриття виконавчого провадження №70440786 від 29.11.2022 р., постанову про арешт коштів боржника від 29.11.2022 р., постанову про опис та арешт майна боржника від 01.12.2022 р. та усі інші постанови, прийняті в рамках виконавчого провадження №70440786;
- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) транспортний засіб марки CHERY BEAT, 2012 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , арештований згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 01.12.2022 р. в рамках виконавчого провадження №70440786;
- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича зняти арешт з грошових коштів та повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) кошти в сумі 3000 грн., стягнуті в рамках виконавчого провадження №70440786.
Розглянувши зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів, суд встановив наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду, з огляду на наступне.
Згідно із статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; а публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Аналіз наведеної норми свідчить, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця можуть бути оскаржені до адміністративного суду лише в разі відсутності іншого судового порядку оскарження. Якщо ж законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.
Законом, що визначає сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, іншими законами та нормативно-правовими актами, які підлягають примусовому виконанню, є Закон України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року №1404-VIII.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що Законом України "Про виконавче провадження" встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання постанов про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження. Згідно з цим порядком відповідні спори належать до юрисдикції адміністративних судів і їх слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.
У постанові від 15.05.2019 у справі №924/1389/13 (провадження N 12-35гс19) ВП ВС наголосила, що для визначення предметної юрисдикції, зокрема стосовно судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця, вирішальне значення має суть оспорюваних дій.
Так, як вбачається з матеріалів доданих до позовної заяви, постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.11.2022 року у виконавчому провадженні №70440786 винесено на підставі наказу Господарського суду Одеської області від 05.05.2016 року №916/3142/15 щодо стягнення заборгованості у розмірі 376 196,40 грн.
Відповідно до ст.339 розділу VI ГПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» надає право сторонам виконавчого провадження звертатися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Отже, за правилами вищенаведених норм права, дії по складанню постанови та сама постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, постанова про арешт коштів боржника, про опис майна боржника, котрі прийняті під час виконання судового наказу у господарській справі, оскаржується стороною виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ.
Таким чином, спір не відноситься до юрисдикції адміністративного судочинства.
У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "судом, встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Занд проти Австрії" зазначив, що поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, який, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.
Також позивачем у вимогах вказано визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця «усі інші постанови, прийняті в рамках виконавчого провадження №70440789», стосовно цього суд вказує, що у разі якщо у такому виконавчому провадженні наявні постанови, які підпадають під юрисдикцію адміністративного суду, такі як зокрема постанови про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження тощо.
То суд акцентує увагу на тому, що згідно частини 6 статті 21 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
З урахуванням зазначеного вище, суд вказує на те, що позивачем також порушено правила об`єднання позовних вимог.
Частинами 4 статті 172 КАС України зазначено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до п.6 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
На підставі вищезазначеного, з огляду на наведене правове регулювання, підстави позову та додані докази, суд доходить висновку, що спір в даній справі повинен вирішуватись за правилами господарського судочинства судом, який видав виконавчий документ, а саме Господарським судом Одеської області, а тому суд вважає за необхідне повернути позов без розгляду відповідно до п.6 ч.4 ст.169 КАС України.
Керуючись п.6 ч.4 ст.169 КАС України, суддя
Позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича, третя особа Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» - повернути позивачу без розгляду.
Копію ухвали надіслати позивачу.
Роз`яснити позивачу про право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України.
Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Е.А.Іванов