Справа № 500/2955/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 500/2955/22 пров. № СК-А/857/15622/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шавель Р.М.

секретар судового засідання Юник А.А.

за участю представників:

позивача Кириченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року (головуючий суддя Подлісна І.М., м.Тернопіль) у справі № 500/2955/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

16.08.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про відкриття виконавчого провадження ВП №69127714 від 31.05.2022.

Позов обгрунтовує тим, що Державною службою з безпеки на транспорті винесено постанову серії № ВМ00005025 від 29.12.2021 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 34 000 грн. за вчинення порушення відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП. У постанові серії № ВМ00005025 від 29.12.2021 року зазначено, що у разі несплати штрафу у строк встановлений частиною 2 статті 300-2 КУпАП в порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі: 68000,00 грн. Разом з тим, 31.05.2022 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 69127714 з примусового виконання постанови серії № ВМ00005025 від 29.12.2021 року. Відтак, строк пред`явлення вказаної постанови серії № ВМ00005025 від 29.12.2021 року до виконання за спеціальними нормами, якими врегульовано порядок набрання чинності та пред`явлення до виконання постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, сплив 12.03.2022 року. Позивач вважає, що державний виконавець протиправно відкрив виконавче провадження №69127714 оскаржуваною постановою від 31.05.2022 року, оскільки сплив строк пред`явлення такого виконавчого документу до виконання.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам позовної заяви. Крім того, апелянт вказує, що застосовуючи положення ЗУ «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення «Закону України «Про виконавче провадження» № 2129 - IX до правовідносин в якості обґрунтування правомірності відкриття виконавчого провадження та не застосовуючи положення цього ж закону до правовідносин щодо продовження строків оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто прямо протилежно від його змісту, суд першої інстанції діяв упереджено та однобічно на користь відповідача та третьої особи - органів державної влади: державної виконавчої служби та Державної служби з безпеки на транспорті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Державною службою з безпеки на транспорті винесено постанову серії № ВМ00005025 від 29.12.2021 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 34 000 грн. за вчинення порушення відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП.

У постанові серії № ВМ00005025 від 29.12.2021 року зазначено, що у разі несплати штрафу у строк встановлений частиною 2 статті 300-2 КУпАП в порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі: 68000,00 грн.

Постанова серії № ВМ00005025 від 29.12.2021 року набрала законної сили 10.02.2022 року, строк пред`явлення до виконання 12.03.2022 року.

16.05.2022 року Державна служба з безпеки на транспорті надіслала заяву до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про примусове виконання рішення, в якій зазначила, що відповідно до вимог статей 300-2 та 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення надсилає для примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно осіб, зазначених у статті 14-3 КУпАП року Постанова серії № ВМ00005025 від 29.12.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 68 000, 00 грн. та надала зазначені постанови державному виконавцю.

Заяву Державної служби з безпеки на транспорті від 16.05.2022 року отримано відповідачем 30.05.2022 року, про що свідчить штамп на першому аркуші.

31.05.2022 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69127714 з примусового виконання постанови серії № ВМ00005025 від 29.12.2021 року.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (Закон №1404-VІІІ ).

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно з ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Колегія суддів, оглядаючи матеріали справи, зазначає наступне.

Державною службою з безпеки на транспорті винесено постанову серії № ВМ00005025 від 29.12.2021 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 34 000 грн. за вчинення порушення відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП.

У постанові серії № ВМ00005025 від 29.12.2021 року зазначено, що у разі несплати штрафу у строк встановлений частиною 2 статті 300-2 КУпАП в порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі: 68000,00 грн.

Вказані постанови мають усі передбачені законом реквізити, в тому числі і строк пред`явлення рішення до виконання.

Зокрема, у п.4 вимоги зазначено, що у разі несплати суми боргу, зазначеної у п.1 вимоги, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства для стягнення в примусовому порядку протягом строку, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

Крім того, у п.5 вимоги вказано, що постанова серії № ВМ00005025 від 29.12.2021 року набрала законної сили 10.02.2022 року, строк пред`явлення до виконання 12.03.2022 року.

16.05.2022 року Державна служба з безпеки на транспорті надіслала заяву до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про примусове виконання рішення, в якій зазначила, що відповідно до вимог статей 300-2 та 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення надсилає для примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно осіб, зазначених у статті 14-3 КУпАП року Постанова серії № ВМ00005025 від 29.12.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 68 000, 00 грн. та надала зазначені постанови державному виконавцю.

30.05.2022 па адресу Відділу за вх..№7372 від 30.05.2022 надійшла заява про примусове виконання рішення Департамент реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті за вих.№3564/3.6/14-22 від 16.05.2022 постанови 00005025 від 29.12.2021 видана Державна служба України з безпеки на транспорті про стягнення з ОСОБА_1 в користь держави штраф кошти в сумі 68000 грн.

У своїй заяві стягувана просить поновити строки для подачі заяви, керуючись приписами п.10-2 Розділу XIII Прикінцеві положення та перехідні положення ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до вимога статей 300 та 308 КУ про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті .

31.05.2022 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 69127714 з примусового виконання постанови серії № ВМ00005025 від 29.12.2021 року.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Апеляційний суд звертає увагу, що постанова №00005025 набрала законної сили 10.02.2022, строк до проявлення постанови до примусового виконання у постанові зазначено до 12.03.2022.

У зв`язку із військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний час.

Постанова №00005025 від 29.12.2021 видана Державна служба України з безпеки на транспорті пред`явлено до примусового виконання 16.05.2022, що перевищує термін пред`явлення протягом трьох місяців, проте норми прикінцевих положень прийняті Документом 2129-ІХ від 15.03.2022, строки перериваються.

Керуючись ст.3, 4, 24, 25, 26, 27 ЗУ «Про виконавче провадження» 31.05.2022 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів вказує, що відповідач першочергово в своїй діяльності керується нормами Закону №1404-VIII, який регламентує його діяльність, і не наділений повноваженнями самостійно визначати дату набрання чинності виконавчим документом, чи надавати оцінку діям посадових осіб (органу), які звернули до виконання цей виконавчий документ і зазначили дату набрання ним чинності.

Згідно з п.2 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Разом з тим, ч.6 ст.12 Закону №1404-VIII передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що єдиною умовою для повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII є недодержання саме стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно матеріалів виконавчого провадження, боржник ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження 18.07.2022. Згідно п.5 постанови про відкритгя виконавчого провадження: «Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з п.5 ст.74 Закону України «Про виконавче проваджена» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Тому, на думку колегії суддів, строки на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження закінчилися 29.07.2022. Отже, позивач пропустив строк на оскарження. Відтак, доводи апелянта про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання минув, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Крім того, порушення органом примусового виконання рішень правил реєстрації кореспонденції та строків відкриття виконавчого провадження не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №804/7493/17, від 22.09.2021 у справі №240/10258/19.

Отже, апеляційний суд зазначає, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 31.05.2022 ВП №69127714 винесена державним виконавцем в порядку та у спосіб, передбачені чинним законодавством та з дотриманням принципів обґрунтованості та законності.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі №500/2955/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Р. М. Шавель