Справа № 580/7070/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Руденко А.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року Справа № 580/7070/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - Відповідач) про:

- визнання протиправними дій Відповідача щодо невиплати Позивачу середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплати індексації грошового забезпечення) за період з 24.05.2021 по 19.08.2021 (з моменту виникнення спору та повідомлення позивачем відповідача про неповний розрахунок при звільненні до фактичного розрахунку);

- зобов`язання Відповідача виплатити Позивачу середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплати індексації грошового забезпечення) за період з 24.05.2021 по 19.08.2021 (з моменту виникнення спору та повідомлення Відповідача про неповний розрахунок при звільненні, по день фактичного розрахунку), 87 днів, виходячи з розрахунку 490,28 грн у день у розмірі 42 654,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що Відповідач на момент виключення його зі списків особового складу (звільнення) не провів з ним усіх розрахунків, зокрема, не виплатив індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, у зв`язку з чим судовим рішенням у справі №580/3768/21 Відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити Позивачу відповідну індексацію і лише на виконання такого рішення Відповідач 19.08.2021 здійснив відповідні виплати, тобто із затримкою на 87 днів (з 24.05.2021 по 19.08.2021).

Тож, оскільки Відповідач виплатив індексацію грошового забезпечення із затримкою на 87 днів, Позивач вважає, що він має прав на виплату середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

2. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року позов задоволено частково: стягнуто з Відповідача на користь Позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 2000,00 грн.

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що під час звільнення з військової служби позивачу не було в повному обсязі виплачені належні йому при звільненні суми, а саме - індексацію грошового забезпечення.

При цьому, суд зазначив, що спір між позивачем та відповідачем щодо індексації грошового забезпечення виник з 24.05.2021 і що на виконання рішення суду від 22.07.2021 у справі № 580/3768/21 Відповідач 19.08.2022 виплатив Позивачу індексацію грошового забезпечення у сумі 22 296,44 грн. Тому, прострочення у виплаті індексації грошового забезпечення Позивача за період з 24.05.2021 по 19.08.2022 склало 87 днів, а отже, наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, передбачені частиною другою статті 117 КЗпП України.

Водночас суд зазначив, що середній заробіток за час затримки виплати складає 42 655,23 грн, тобто перевищує суму нарахованої індексації грошового забезпечення майже у 2 рази і є неспівмірним їй.

Таким чином, суд, враховуючи принцип співмірності між сумою індексації грошового забезпечення та сумою середнього заробітку за час затримки у її виплаті, наявність спору щодо підстав нарахування індексації грошового забезпечення, добровільне виконання Відповідачем рішення суду у справі №580/3768/21 і те, що період прострочення фактично відповідає часу судового розгляду справи та набрання судовим рішенням законної сили суд дійшов висновку, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зменшенню, та вважає достатньою компенсацією втрат Позивача від несвоєчасної виплати індексації грошового забезпечення 2000,00 грн.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позов у повному обсязі.

В обґрунтування своєї правової позиції Апелянт зазначає, що на військовослужбовців не поширюються норми КЗпП України, зокрема передбачена ст.ст. 116, 117 КЗпП України відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні

Разом з тим Апелянт вказує, що в нього не було правових підстав здійснити одразу розрахунок при звільненні Позивача через недосконалість правових норм і що Позивач лише через рік після звільнення звернувся з позовом у справі № 580/3768/21.

При цьому Апелянт звертає увагу на те, що судове рішення у вказаній справі ним було виконано добровільно та без зволікань.

Також, на переконання Апелянта, Позивач пропустив строк звернення з позовом у цій справі № 580/7070/21, оскільки подав таку позовну заяву майже через рік, хоча ця справа стосується проходження публічної служби (звільнення з такої служби).

Крім того Апелянт вказує, що суд першої інстанції не надіслав йому копію рішення в цій справі, а отже, порушив процесуальні норми.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи та порушенням норм матеріального і процесуального права.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2023 та від 24.01.2023 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження з 21.02.2023.

5. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України та наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 269 від 04.12.2020 був виключений зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 05.12.2020.

24.05.2021 Позивач звернувся до Відповідача із заявою про виплату належної йому індексації грошового забезпечення, проте Відповідач відмовив

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 у справі № 580/3768/21 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2016 по 01.03.2018.

19.08.2021 Відповідач на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 у справі № 580/3768/21 виплатив Позивачу індексацію грошового забезпечення у сумі 22 296,44 грн, що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача № НОМЕР_3 .

8. Позивач, вважаючи протиправною затримку Відповідачем виплати відповідних сум індексації при звільненні, а свої права на своєчасне отримання таких виплат порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 24 Закону № 2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно зі ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано обов`язок роботодавця здійснити з працівником повний розрахунок при його звільненні та відповідальність за невиконання такого обов`язку.

11. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивач був звільнений з військової служби 05.12.2020, а остаточний розрахунок з ним проведено лише 19.08.2021 (виплачено індексацію грошового забезпечення).

12. З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Позивач набув право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

13. При цьому апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було виважено та обґрунтовано зменшено розмір середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь Позивача з Відповідача, з урахуванням принципу пропорційності, співмірності та відповідних обставин, за яких остаочний розрахунок був проведений.

14. Доводи Апелянта про те, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми загального трудового законодавства, апеляційний суд відхиляє з огляду на вищевикладене.

15. Твердження Апелянта про те, що в нього не було правових підстав здійснити одразу розрахунок при звільненні Позивача через недосконалість правових норм, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки протиправність відповідної поведінки Військової частини була предметом судового розгляду в іншій справі № 580/3768/21 та встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

16. Доводи Апелянта про те, що Позивач лише через рік після звільнення звернувся з позовом у справі № 580/3768/21, апеляційний суд відхиляє, оскільки питання щодо дотримання строків звернення з позовом у вказаній справі не може бути предметом апеляційного перегляду в цій справі № 580/7070/21.

Водночас у контексті аналізу цих та інших доводів апеляційної скарги судова колегія відзначає, що суд першої інстанції при вирішенні цього спору застосував принцип пропорційності та співмірності при визначенні розміру компенсації, з урахуванням, зокрема обставин щодо її виплати.

З цих же підстав судова колегія вважає, що доводи Апелянта про те, що судове рішення у вказаній справі ним було виконано добровільно та без зволікань, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у цій справі.

17. Твердження Апелянта про те, що Позивач пропустив строк звернення з позовом у цій справі № 580/7070/21, оскільки подав таку позовну заяву майже через рік, хоча ця справа стосується проходження публічної служби (звільнення з такої служби), судова колегія відхиляє, оскільки остаточний розрахунок з Позивачем було здійснено лише 19.08.2021 на виконання судового рішення у вищевказаній справі № 580/3768/21, тобто до вказаної дати у ОСОБА_1 не було достатніх правових підстав для звернення з цією позовною заявою (про виплату компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні), так як між сторонами існував спір щодо наявності у Позивача права на отримання відповідних виплат.

Водночас колегія суддів відзначає, що з позовом у цій справі Позивач звернувся 14.09.2021, тобто в межах законодавчо визначених строків.

18. Доводи Апелянта про те, що суд першої інстанції не надіслав йому копію рішення в цій справі, а отже, порушив процесуальні норми, судова колегія приймає до уваги, але зазначає, що згідно зі ст. 317 КАС України це не є підставою для скасування рішення суду.

19. Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

20. Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

21. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

22. Таким чином, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року - без змін.

23. Розподіл судових витрат.

Судові витрати, відповідно до ст. 139 КАС України, перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 21 лютого 2023 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова