Справа № 460/447/19
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2023 року м. Рівне №460/447/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Рівненській області) про скасування податкових повідомлень-рішень від 16.08.2018 за №0-1705 на суму 15 299,33 грн та від 16.08.2018 за №0-1705 на суму 14 379,22 грн, в частині, що перевищують податкові зобов`язання визначені за розрахунком ставки оподаткування, затвердженої рішенням Колківської сільської ради від 28.01.2015 №486 з врахуванням мінімальної заробітної плати 1378,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до принципу стабільності податкового законодавства України зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Відповідно до пп.12.3.4. п.12.3. ст.12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня 2016 року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. Позивачу на праві власності належить: склад (за адресою: АДРЕСА_1 ) площею 839,7кв.м; ремонтна майстерня (за адресою: АДРЕСА_2 ) площею 789,2 кв.м. Всього загальна площа нерухомого майна позивача складає 1628,90 кв.м. 16.08.2018 ГУ ДФС у Рівненській області на вказані об`єкти нерухомого майна нарахувало податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік. Так, податковим повідомленням-рішенням №0-1705 було нараховано 26 870,40 грн. податку. Із співвідношення нарахованої суми і площ об`єктів вбачається, що фіскальним органом застосовано ставку в розмірі 32 грн., що відповідає розрахунку ставки, затвердженої рішенням Колківської сільської ради №193 від 16.06.2017 "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки". Сторона позивача наполягає на тому, що рішення Колківської сільської ради №193 від 16.06.2017, з огляду на імперативні вимоги Податкового кодексу України не могло бути застосоване в 2017 році. А відтак, при дотриманні норм Податкового кодексу України, фіскальний орган повинен був нарахувати ОСОБА_1 податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік, застосовуючи затверджену рішенням Колківської сільської ради №486 від 28.01.2015 ставку податку 1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування, тобто фіксовану ставку 13,78 грн. за кв.м. За наведеного, сторона позивача вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, як такі що перевищують податкове зобов`язання при застосуванні ставки оподаткування нерухомого майна відмінного від земельної ділянки за рішенням Колківської сільської ради №486 від 28.01.2015 з врахуванням мінімальної заробітної плати 1378 грн.

Ухвалою від 21.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, призначено підготовче засідання на 17.04.2019.

Відповідач позов не визнав повністю, подавши відзив на позовну заяву (а.с.54-58), в обґрунтування якого вказав, що об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відповідно є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України). Ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлена рішенням Колківської сільської ради від 06.06.2017 за №193 "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" у розмірі 1 відсоток від розміру мінімальної зарплати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року - інші будівлі. При цьому, відповідач вказав, що згідно з п. 4 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" від 20.12.2016 №1791-VIII встановлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Вважає, що таким чином в 2017 році до прийняття відповідних рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів не застосовується вимога щодо офіційного оприлюднення рішень про встановлення місцевих податків та зборів в строк до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). У власності ОСОБА_1 наявні нежитлові приміщення, зерносклад та ремонтна майстерня, які згідно з вказаним рішенням Колківської сільської ради від 06.06.2017 №193 підлягало оподаткуванню за ставкою податку 1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. Звітним податковим періодом, щодо винесених податкових повідомлень-рішень від 16.08.2018 №0-1705 та №0-1705, є 2017 рік. З огляду на вищезазначене та відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" контролюючий орган застосував ставку податку до тієї мінімальної заробітної плати, яку Верховна Рада України затвердила на 2017 рік. Таким чином відповідач вважає, що сума податку на нерухоме майно обчислена відповідачем з урахуванням норм законодавства, які були чинні на момент винесення податкових повідомлень-рішень.

16.05.2019 позивачем подано відповідь на відзив (а.с.109-116), згідно з яким відзив на позовну заяву підлягає відхиленню, оскільки цим ігноруються норми прямої дії Конституції та Податкового кодексу України. Вказує, що Закон України №1791-VIII набрав чинності із 01.01.2017, тобто пізніше, встановленого Податковим кодексом України шестимісячного строку для зміни елементів податків по їх застосуванню із нового планового бюджетного 2017 року. Також наголосив на презумпції правомірності рішень платника податків. Просив вимоги відзиву Головного управління ДФС у Рівненській області відхилити.

Ухвалою суду від 17.04.2019 підготовче засідання відкладено до 08.05.2019.

Ухвалою суду від 08.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22.05.2019.

Ухвалою суду від 22.05.2019 витребувано у ГУ ДФС у Рівненській області розрахунок сум податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ОСОБА_1 за 2017 рік. Відкладено розгляд справи до 04.06.2019.

Ухвалою суду від 04.06.2019 зупинено провадження в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень до набрання законної сили судовими рішеннями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справах №1740/2115/18 та №460/2764/18.

Ухвалою суду від 05.12.2022 поновлено провадження у справі №460/447/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень. Продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Розгляд справи призначено на 20.12.2022.

Ухвалою суду від 20.12.2022 суд перейшов до розгляду справи №460/447/19 в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву та відзив на позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до виписки з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.08.2018 ОСОБА_1 зареєстрований як Фізична особа-підприємець з 28.08.2018, дані про основний вид економічної діяльності: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (а.с.22).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №61478368 від 15.06.2016 та технічного паспорту станом на 09.06.2016, ОСОБА_1 належать на праві власності, нежитлове приміщення, зерносклад загальною площею 839,7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.а.с.23-24).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №98205452 від 22.09.2017 станом на 15.06.2016 ОСОБА_1 належать на праві власності, нежитлове приміщення, ремонтна майстерня загальною площею 789,2 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 25).

Позивачем визнається факт належності йому об`єктів нерухомого майна, що підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Головне управління ДФС у Рівненській області на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями, далі - ПК України), прийняло податкові повідомлення-рішення від 16.08.2018 №0-1705, згідно з яким визначило позивачу грошове зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" на загальну суму 26 870,40 грн. за 2017 рік та від 16.08.2018 №0-1705, згідно з яким визначило позивачу грошове зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" на загальну суму 25 254,40 грн. за 2017 рік (а.с.28-29).

Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх частково протиправним на загальну суму 29 678,55 грн. та скасуванню в цій частині.

Надаючи правову оцінку правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень, суд зазначає таке.

Пунктом 6.3 ст.6 ПК України визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

Згідно з п. 7.3 ст.7 ПК України, будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII, яким була викладена в новій редакції стаття 266 ПК України - "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст.266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з абзацом 2 пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Згідно з пп. 266.6.1 п. 266.6 ст.266 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Податок на нерухоме майно, відмінене від земельної ділянки, відсутній у переліку загальнодержавних податків та зборів, визначений статтею 9 ПК України. Поміж тим, відповідно до п. 9.4 ст. 9 ПК України, установлення загальнодержавних податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

У статті 10 ПК України, якою встановлено перелік місцевих податків, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прямо не вказаний. Разом з тим, вказаний перелік включає податок на майно (пп. 10.1.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено п. 7.1 ст. 7 ПК України.

Відповідно до ст. 265 ПК України (у редакції Закону України від 28.12.2014 №71-VIII, що діє з 01.01.2015 року), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з ПК України є місцевим податком.

Водночас, особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а, власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою України критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Так, згідно з пп. 12.1.2 п. 12.1 ст. 12 ПК України, Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Відповідно до п. 8.3 ст. 8 ПК України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Водночас, відповідно до п. 4.4ст. 4 ПК України, установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків (а, отже, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) віднесено ПК України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР та ст. 143 Конституції України.

Отже, Верховна Рада України не може безпосередньо своїм рішенням встановити такі податки як місцеві на відповідних територіях.

Відповідно до п.10.3 ст.10 ПК України, місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно п.12.3 ст.12 ПК України, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.12.3.1 п. 12.3 ст. 12 ПК України).

Відповідно до пп.12.3.2 п. 12.3 ст. 12 ПК України, при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Підпунктом 12.3.3 п. 12.3 ст. 12 ПК України встановлено, що копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів або про внесення змін до них надсилається в електронному вигляді у десятиденний строк з дня прийняття до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів, але не пізніше 1 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін до них.

При цьому, згідно з п. 12.5 ст. 12 ПК України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 цього кодексу.

Відповідно до пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Згідно зі ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду.

Отже, 2017 - це плановий період, а 2018 рік - вже бюджетний період.

При цьому, пп.4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України серед принципів, на яких ґрунтується податкове законодавство України, закріплений принцип стабільності, який передбачає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Таким чином, будь-які зміни до елементів податків та зборів не можуть запроваджуватися раніше, ніж за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

З аналізу викладеного випливає, що для застосування рішення про встановлення місцевих податків у 2017 році, таке рішення мало бути прийнято та оприлюднене до 15 липня 2016 року.

Позивач зазначив, що зміни до вищевказаних норм Податкового кодексу України внесені у встановленому порядку не були, а відтак вони в наведеній редакції підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Колківської сільської ради Рівненської області №486 від 28.01.2015 встановлено на території сіл Колки, Заслуччя та Порубка податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатками 1-3. Згідно з додатком №3 до рішення міської ради від 28.01.2015 №486 встановлено ставку податку на об`єкти нежитлової нерухомості - інші будівлі (приміщення) в розмірі 1 % мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2015, за 1 кв.м площі об`єкта (а.с.26, зворот).

Рішенням Колківської сільської ради Рівненської області №193 від 06.06.2017 "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" встановлено на території сіл Колки, Заслуччя та Порубка податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Згідно з додатком №3 до рішення міської ради від 06.06.2017 №193 встановлено ставку податку на об`єкти нежитлової нерухомості - інші будівлі (приміщення) в розмірі 1 % мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017, за 1 кв.м площі об`єкта (а.с.27, зворот).

Позивач вважає, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по нежитловій нерухомості повинен бути визначений в сумі 22 446,24 грн., за фіксованою ставкою оподаткування 13,78 грн до бази оподаткування - відповідно до розрахунку ставки, затвердженого рішенням Колківської сільської ради від 28.01.2015 №486 1 % до мінімальної заробітної плати на 01 січня звітного періоду та у взаємозв`язку із Законом України "Про Державний бюджет на 2015 рік" від 28.12.2014, яким визначено мінімальну заробітну плату із вересня 2015 року в розмірі 1378,00 грн., та яка не змінилась за Законом на 01.01.2016.

Поряд з цими, суд зазначає, що 20.12.2016 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" №1791-VIII (далі - Закон №1791-VIII), де в п. 4. Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" зазначено: "Установити, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Отже, з прийняттям Закону №1791-VIII для органів місцевого самоврядування відсутні законодавчі обмеження щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів та їх елементів.

Суд враховує, що відповідно до п.7.3 ст.7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Таким чином, суд вважає, що Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" від 20.12.2016 №1791-VIII є законом з питань оподаткування, вносить зміни до Податкового кодексу України, його положення неконституційними не визнані, відтак підстав для його неврахування відповідачем при визначенні позивачу спірного податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не було.

Окрім того, пп.12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України визначено, що у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.

Відтак, ПК України встановлено обов`язок громадянина сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік незалежно від термінів прийняття рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що рішення Колківської сільської ради від 16.06.2016 №193, яким встановлено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, може застосовуватися контролюючим органом у 2018 році для визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 15.11.2022 №1740/2115/18, від 22.12.2020 № 460/2764/18.

Суд визнає, що встановлення місцевих податків і зборів входить до компетенції органів місцевого самоврядування, податковий же орган, яким є відповідач у справі, наділений повноваженнями по застосуванню в межах своєї компетенції вже прийнятих нормативно-правових актів, в тому числі рішень органів місцевого самоврядування, норми яких є чинними на час їх застосування та обов`язковими. Відтак, навіть за наявності порушення принципу стабільності шляхом прийняття радою рішення на виконання норм Закону №1791-VIII (оскарження якого на предмет правомірності, законності не здійснене), без участі контролюючого органу в процесі внесення змін до порядку застосування пільги зі сплати податку до об`єкту оподаткування, враховуючи чинність такого рішення ради на час прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень, суд погоджується, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України.

Аналогічну правову позицію висловила, зокрема, палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №825/1496/17 (постанова від 15 травня 2019 року).

Суд визнає, що в межах цих правовідносин не було свавілля з боку відповідача, яким би було завдано позивачу індивідуального та надмірного тягаря, оскільки дії податкового органу щодо прийняття податкових повідомлень-рішень відповідають прийнятому органом місцевого самоврядування рішенню по встановленню певних правил, а також дотримано баланс публічних та приватних інтересів, з врахуванням майнового стану та рівня доходів фізичної особи, що запроваджено нормою підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України. Позивачем у справі не доведено належними й допустимими доказами завдання йому спірними рішеннями відповідача надмірного тягаря.

Відтак, суд вважає, що контролюючим органом обґрунтовано розраховано позивачу спірні податкові зобов`язання за 2017 рік.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, обґрунтовано обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивачем не доведено тих обставин, на яких ґрунтуються її вимоги.

Отже, в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат, відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ).

Відповідач: Головне управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська, буд.12, м.Рівне, 33023; ідентифікаційний код юридичної особи 39394217).

Рішення складено 22 лютого 2023 року.

Суддя О.М. Дудар