Справа № 300/4860/22
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" лютого 2023 р. справа № 300/4860/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.09.2022 звернувся до відповідача із заявою щодо проведення доплати одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% від 7153 грн., оскільки, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 у справі за №300/8665/21, яке набрало законної сили згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області включити до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, суми щомісячної додаткової грошової винагороди. Однак, листом від 21.10.2022 відповідач відмовив в задоволенні заяви позивача. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки обов`язок включення щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. З посиланням на положення статті 78 КАС України просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в невиплаті доплати одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та зобов`язати провести таку доплату.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.
19.12.2022 позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуто.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановив таке.
Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 385 від 27 вересня 2016 року капітана юстиції ОСОБА_1 , помічника командира з правової роботи начальника юридичної групи в/ч НОМЕР_1 , було звільнено з військової служби у запас за пунктом б частини сьомої (за станом здоров`я) статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.
09 листопада 2016 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 235 позивача виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, з виплатою одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням в запас у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, що складає 57 224 грн. за 16 календарних років служби. Вказана допомога виплачена позивачу 09 листопада 2016 року.
Вважаючи, що одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено йому не в повному обсязі, оскільки при розрахунку цієї допомоги не були враховані 15 років вислуги (за період з 1985 року до попереднього звільнення у серпні 2000 році) та щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 100 відсотків, позивач оскаржив вказану бездіяльність відповідача до суду.
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративний суду від 13.12.2016 у справі №809/1489/16 позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо неналежного нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні. Стягнуто з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 недоплачену одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 120 170,40 грн.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2017, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 09.01.2020, постанову Івано-Франківського окружного адміністративний суду від 13.12.2016 в адміністративній справі № 809/1489/16 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні, відмовлено (а.с.29-37).
В подальшому рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 у справі за №300/8665/21, яке набрало законної сили згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 10.11.2016 по 31.12.2017 та з 01.04.2019 по 08.06.2020 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , із включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, сум щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням раніше виплаченої пенсії (а.с.22-28).
22.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 із заявою щодо проведення доплати одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% від 7153 грн.(а.с.3). Заява мотивована тим, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 у справі за №300/8665/21, яке набрало законної сили згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області включити до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, суми щомісячної додаткової грошової винагороди.
Листом від 21.10.2022 відповідач відмовив в задоволенні заяви позивача, мотивуючи її наявністю рішень судів апеляційної та касаційної інстанції, згідно з якими встановлено відсутність підстав для урахування суми щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення позивача (а.с.4).
Вважаючи таку бездіяльність протиправною позивач повторно звернувся з даним позовом до суду, визначивши іншу підставу наявність обставин встановлених судовими рішеннями у справі за №300/8665/21.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Звертаючись повторно до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в невиплаті доплати одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та зобов`язати провести таку доплату, позивач посилається як на підставу для повторного звернення до суду, обставини встановлені рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 у справі за №300/8665/21.
Зазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 10.11.2016 по 31.12.2017 та з 01.04.2019 по 08.06.2020 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , із включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, сум щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням раніше виплаченої пенсії.
Тобто, на думку позивача, вказаним рішенням фактично доводиться протиправність дій в/ч НОМЕР_1 щодо неналежного нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні.
В той же час, постановами Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2017 та Верховного Суду від 09.01.2020 у справі №809/1489/16 за позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні, встановлено таке:
За приписами частин першої четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує вiйськовослужбовцям достатнє матерiальне, грошове та iншi види забезпечення в обсязi, що вiдповiдає умовам вiйськової служби, стимулює закрiплення квалiфiкованих вiйськових кадрiв.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за вiйськовим званням; щомiсячнi додатковi види грошового забезпечення (пiдвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, якi мають постiйний характер, премiя); одноразовi додатковi види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно вiд посади, вiйськового звання, тривалостi, iнтенсивностi та умов вiйськової служби, квалiфiкацiї, наукового ступеня i вченого звання вiйськовослужбовця.
Грошове забезпечення виплачується у розмiрах, що встановлюються Кабiнетом Мiнiстрiв України, та повинно забезпечувати достатнi матерiальнi умови для комплектування Збройних Сил України, iнших утворених вiдповiдно до законiв України вiйськових формувань та правоохоронних органiв квалiфiкованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатiв у службовiй дiяльностi.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Мiнiстром оборони України, керiвниками центральних органiв виконавчої влади, що мають у своєму пiдпорядкуваннi утворенi вiдповiдно до законiв України вiйськовi формування та правоохороннi органи, керiвниками розвiдувальних органiв України.
Вiйськовослужбовцям, крiм вiйськовослужбовцiв строкової вiйськової служби, якi звiльняються зi служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмiрi 50 вiдсоткiв мiсячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рiк служби (абзац перший частини другої статті 15 Закону № 2011-ХІІ).
Відповідно до абзацу шостого частини другої статті 15 Закону № 2011-ХІІ у разі повторного звільнення військовослужбовця з військової служби така допомога виплачується за період їх служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої допомоги.
За приписами пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова КМУ № 1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Щомісячна додаткова грошова винагорода була встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ (надалі назва постави змінювалася і в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, далі Постанова КМУ № 889).
Відповідно до пункту 2 Постанови КМУ № 889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Підпунктом 2.2 пункту 2 Інструкції № 595 встановлено, що виплата винагороди військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 2.1 цього пункту) здійснюється в таких розмірах на місяць: з 01 квітня 2013 року до 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 вересня 2013 року до 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 січня 2014 року до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.
До місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений) (пункт 3 Інструкції № 595).
Згідно із пунктом 5 Інструкції № 595 винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини.
Пунктом 8 Інструкції № 595 встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
За приписами пунктів 9, 10 Інструкції № 595 розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України у державному бюджеті України на відповідний рік. Командир (начальник) військової частини має право зменшувати розміри винагороди.
Системний аналіз положень Постанови КМУ № 889, статей 9 і 15 Закону № 2011- ХІІ та Інструкції № 595 дають підстави стверджувати, що винагорода, встановлена Постановою КМУ № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ, яка така, що має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; така винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Подібний підхід регулювання встановлений і щодо розміру винагороди, відповідно до якого до складу грошового забезпечення, з якого обраховується і виплачується винагорода, не введені всі його складові.
Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 03 березня 2015 року в справі № 21-32а15.
За правилами частини першої статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Відповідно до підпункту 38.1 Інструкції № 260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
За приписами підпункту 38.4 Інструкції № 260, який кореспондує з абзацом шостим частини другої статті 15 Закону № 2011-ХІІ, у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Аналізуючи вказані вище норми законодавства та встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку, що позивач при попередньому звільненні у 2000 році набув право на отримання одноразової грошової допомоги.
Підпунктом 38.6 Інструкції № 260 встановлено, що військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що відповідач правомірно не врахував при обчисленні та виплаті одноразової грошової допомоги на підставі пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ винагороди, встановленої Постановою КМУ № 889, оскільки, з урахуванням вищевказаного, така не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога..
Тобто, висновки щодо необхідності включення до складу грошового забезпечення суми щомісячної додаткової грошової винагороди, викладені в рішенні у справі №300/8665/21 та постановах у справі №809/1489/16 є різними.
Однак, суд зазначає, що обставини встановлені судовими рішеннями у справі №300/8665/21 стосуються правовідносин, які виникли між позивачем та територіальним органом Пенсійного фонду України з приводу неналежного розміру пенсійних виплат, що безпосередньо зазначено в резолютивній частині рішення: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 10.11.2016 по 31.12.2017 та з 01.04.2019 по 08.06.2020 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , із включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, сум щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням раніше виплаченої пенсії.
В той же час, постановами Львівського апеляційного адміністративного суду та Верховного Суду у справі №809/1489/16 встановлено відсутність підстав для врахування сум щомісячної додаткової грошової винагороди при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні позивача в 2016 році.
Як наслідок, суд зазначає, що саме висновки висловлені судами апеляційної та касаційної інстанції у справі №809/1489/16 (встановлені обставини) слід застосувати у даній справі, як такі, що безпосередньо стосуються спірних правовідносин, сторін та предмету позову, пов`язаного з проходженням та звільненням з публічної служби ОСОБА_1 .
Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.