Справа № 140/7290/22
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року 12:45 ЛуцькСправа № 140/7290/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участі представника позивача Антонюка Р. В.,

представника відповідача Ковальчук Ю. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудленд Україна» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вудленд Україна» звернулося до Волинського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Волинській області № , № та № від 04.08.2022.

В обґрунтування цього позову зазначено про те, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI головним державним інспектором Луцького відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Волинській області проведена камеральна перевірка податкової декларації з податку на прибуток підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю «Вудленд Україна» за 2019, 2020 та 2021 роки, за результатами якої складено акти від 23.06.2022 № 2293/03-20-18-08-36698963, № 2301/03-20-18-08-36698963 та № 2304/03-20-18-08-36698963. В подальшому, у зв`язку з виявленими порушеннями, що зафіксовані у актах перевірки, винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення № , № та № від 04.08.2022, якими товариству визначено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на прибуток в розмірі 1497408,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 149740,80 грн.

Позивач вказує, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій, одержаних від платника. Тобто, камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється. Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Разом з тим, зважаючи на вимоги наведених норм права, вбачається, що камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, у зв`язку з чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даних перевірок. Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності не здійснюється. Інші обставини, які впливають на своєчасність, достовірність, повноту нарахування і сплати податків, є предметом перевірки контролюючим органом під час здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому статями 77, 78 ПК України.

Посилається на правова позицію наведену у постанові Верховного Суду від 24.06.2020 №640/18801/18, від 23 липня 2020 року в справі №805/1584/17-а, від 17 липня 2020 року в справі №813/4156/14, від 17 червня 2020 року у справі №812/984/16, від 20 грудня 2019 року в справі №804/1232/17, від 19 березня 2019 року у справі №803/1908/16, від 23 серпня 2019 року №826/4242/15, від 24 квітня 2018 року у справі №803/1338/17. При цьому, Верховний Суд зазначив, що у разі, якщо під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Відтак відповідач при здійсненні перевірки достовірності декларування товариством в уточнюючих деклараціях показників та, роблячи висновок, про нібито завищення показників від`ємного значення об`єкту оподаткування у 2019, 2020 та 2021 роках, та, безпосередньо здійснивши розрахунок несплачених податкових зобов`язань та штрафних санкцій, діяв не на підставі, наданих повноважень, тобто без дотримання критеріїв правомірності прийняття рішення, визначених у чинному податковому законодавстві.

Звертає увагу суду на те, що правомірність формування ТОВ "ВУДЛЕНД УКРАЇНА" витрат господарської діяльності, що в подальшому могло б вплинути на показники податкової звітності та податкових зобов`язань позивача можливе лише на підставі дослідження первинних документів бухгалтерського обліку та не можливо встановити в ході проведення камеральної перевірки.

Позивач наголошує, що проведення перевірки з порушенням встановленого Податковим кодексом України порядку нівелює результати такої перевірки. А тому ТзОВ «Вудленд Україна» вважає такі висновки контролюючого органу протиправними, оскільки у нього не було законодавчо визначених підстав для визначення суми податкових зобов`язань позивача за результатами проведення камеральної перевірки та застосування штрафу на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, вважає податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 провадження в адміністративній справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву від 29.11.2022 року №898/03-20-05-02, який надійшов до суду 07 грудня 2022 року (арк. спр. 74-76) відповідач позовних вимог не визнав та зазначав, що ГУ ДПС у Волинській області проведено камеральні перевірки даних, задекларованих у податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств за 2019 - 2021 роки, за наслідками проведення яких складені акти від 23.06.2022 №2293/03-20-18-08-36698963, №2301/03-20-18- 08-36698963 та №2304/03-20-18-08-36698963, якими встановлено порушення вимог підпункту 134.11. пункту 134.1. етапі 134 Податкового кодексу України (далі - Г1К України) та завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування (збиток).

На підставі вищезазначених актів перевірки ГУ ДПС у Волинській області винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

-від 04.08.2022 №, згідно якого було встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток па суму 8 343 531 грн;

-від 04.08.2022 № , згідно якого було встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком па прибуток на суму 8 209 031 грн;

-від 04.08.2022 № , згідно якого нам було збільшено суму грошового зобов`язанням з податку на прибуток в розмірі 1 497 408,00 гри та нараховано штраф у розмірі 149 740,80 грн.

Щодо обгрунтування правомірності податкового повідомлення-рішення від 04.08.2022 № представник відповідача зазначає наступне.

Проведеним аналізом поданої разом із звітною податковою декларацією з податку на прибуток підприємства за 2019 рік фінансової звітності по ТзОВ «Вудленд Україна» встановлено завищення в уточнюючій податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2019 рік від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збиток), визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, чим порушено вимоги підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ІІК України.

У фінансовій звітності малого підприємства за 2019 рік ТзОВ «Вудленд Україна» задекларовано фінансовий результат до оподаткування (р.2290) збиток в сумі 896 200,00 гри, в уточнюючій податковій декларації з податку па прибуток підприємства за 2019 рік від`ємне значення фінансового результату до оподаткування (збиток), визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (р.02) задекларовано в розмірі 9 239 731,00 гри, відхилення становить 8 343 531 гри, відповідно об єкт оподаткування (р.04) задекларовано збиток в сумі 14 256 256 гри, за даними перевірки сума збитку склала 5 912725 грн.

За результатами камеральної перевірки уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2019 рік (реєстраційний № від 10.02.2022) по ТзОВ «Вудленд Україна» встановлено порушення вимог підпункту 134.1.1 пункту 134,1 статті 134 ПК України та завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування (збиток) на суму 8 343 531 грн.

Щодо обгрунтування правомірності податкового повідомлення-рішення від 04.08.2022 № вказує на наступні порушення підприємства.

По перше. Невідповідність значення фінансового результату до оподаткування, зазначеного у декларації з податку па прибуток (р. 02) та фінансовій звітності (р. 2290).

Так, проведеним аналізом поданої разом із звітною податковою декларацією з податку па прибуток підприємства за 2020 рік фінансової звітності по ТзОВ «Вудленд Україна» контролюючим органом встановлено заниження в уточнюючій податковій декларації з податку па прибуток підприємства за 2020 рік (реєстраційний № від 11.02.2022) від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збиток),

визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, чим порушено вимогу підпункту 134.1.3 пункту 134.1 статті 134 ГІК України.

Зокрема, у фінансовій звітності малого підприємства за 2020 рік задекларовано фінансовий результат до оподаткування (р. 2290) збиток в сумі 134 500 грн, в уточнюючій податковій декларації з податку па прибуток підприємства за 2020 рік (реєстраційний № від 11.02.2022) від`ємне значення фінансового результату до оподаткування (збиток), визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (р. 02), задекларовано в розмірі 109 900 грн. Отже, відхилення становить 24 600 гривень.

По друге. В акті перевірки зазначено про невідповідність відображення «Різниць, які виникають відповідно до ПК України (+,-)» (р.03), в частині невірного перенесення збитків минулих періодів (р. 3.2.4 додатка РІ), що вплинуло на завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування за 2020 рік, а саме.

Перевіркою встановлено, що скаржником в р. 3.2.4 додатку РІ задекларовано суму від`ємного значення об`єкт оподаткування минулих податкових (звітних) років в розмірі 14 256 256 гри, яка за даними попередньої перевірки за 2019 рік (реєстраційний № від 10.02.2022 податкової декларації) становить 5 912 725 гри, внаслідок чого скаржником було завищено об`єкт оподаткування на 8 318 931 грн (за даними платника - 14 366 156 грн, за даними перевірки - 6 047 225 грн).

Отже, контролюючим органом встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток підприємств за 2020 рік в сумі 8 318 931 грн.

Представник відповідача наводить підстави правомірності податкового повідомлення - рішення від 04.08.2022 №, які зводяться до наступного.

Під час проведення камеральної перевірки податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2021 рік встановлено, що у фінансовій звітності малого підприємства за 2021 рік ТзОВ «Вудленд Україна» задекларовано загальну суму доходів (р.2280) у сумі 71 556 400 грн. У податковій декларації з податку на прибуток підприємств дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку (р.01) становить - 71 536 370 грн.

Зазначає, що за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих у податковий декларації з податку на прибуток підприємства за 2020 рік зменшено суму збитків на 8 209 031 гривень. Також встановлено декларування ТзОВ «Вудленд Україна» в р.3.2.4 додатку РІ до податкової декларації з податку на прибуток підприємства суми від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років у розмірі 14 366 156 грн, за даними перевірки сума збитку склала 6 047 225 грн.

Крім того, у податковій декларації з податку на прибуток підприємства задекларовано об`єкт оподаткування (р.04) прибуток у сумі 2 103 544 грн, за даними перевірки р.04 визначено в сумі 10 422 475 грн, відповідно об`єкт оподаткування знижено на 8 318 931 грн. Податок на прибуток (р.06) задекларовано у сумі 378 638 грн, за даними перевірки податок на прибуток склав 1 876 046 грн. Одночасно рядок 17 та рядок 19 податкової декларації з податку на прибуток дорівнюватимуть сумі 1 876 046 грн.

Враховуючи викладене вище, контролюючим органом за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2021 рік ТзОВ «Вудленд Україна» встановлено заниження об`єкту оподаткування в податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2021 рік у сумі 8 318 931 грн та відповідно занижено нарахування податку на прибуток (р.06, 17, 19) в сумі 1 497 408 гривень.

Враховуючи зазначене, ГУ ДІІС у Волинській області діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а підстави для задоволення позовних ТзОВ «Вудленд Україна» відсутні.

Від представника позивача 12.12.2022 №41072/22 надійшла відповідь на відзив, в які останній наводить аргументи протиправності висновків податкового органу виходячи з наступного.

У відзиві відповідач вказує про невідповідність значення фінансового результату до оподаткування, зазначеного у декларації з податку па прибуток та фінансовій звітності. Разом з тим дані доводи не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Наголошує, що камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється і звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) на підставі даних відображених в якому відповідачем встановлено порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України зафіксоване в акті від 30.08.2017 № 6354/26-15-12-08-20/19136446 належить до фінансової звітності підприємства, яка не підлягає перевірці в рамках проведення камеральної перевірки.

Отже, відповідачем під час проведення камеральних перевірок, за результатами якої складено відповідні акти з`ясовано питання, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки. З`ясування податковим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки, не є діями суб`єкта владних повноважень, що відповідають наведеним ознакам. Відповідно, інформація, що зібрана податковим органом відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для податкового повідомлення-рішення.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу. У відповідності пп. 3 п. 49.18. ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: 49.18.3. календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року. Так, у межах граничного строку на подання декларації з податку на прибуток підприємств до 01.03.2022 року. Позивачем було подано з податку на прибуток підприємств за 2021 рік 11.02.2022 року, а уточнюючі податкові декларації за 2019 та 2020 роки - 10.02.2022 та 11.02.2022 відповідно, податкові перевірки були проведені 23.06.2022 року, тобто з простроченням майже на 3 місяці, що вкотре підтверджує, на думку представника позивача, незаконність таких перевірок.

В контексті наведеного позивач наголошує, що перевірка достовірності даних фінансової звітності платника податків не може здійснюватися податковим органом шляхом співставлення з даними податкової декларації з податку на прибуток підприємств, оскільки дані фінансової звітності є первинними даними по відношенню до декларації з податку на прибуток. З огляду на викладене позивач зауважує, що лише на підставі первинних документів, шляхом перевірки даних бухгалтерського обліку, на основі міжнародних стандартів фінансової звітності може бути перевірена достовірність даних фінансової звітності.

Просить позов задовольнити повністю.

У поданих запереченнях від 19.12.2022 представник податкового органу звертала увагу суду, що податкова камеральна перевірка проведена у строк передбачений ПК України з огляду на наступне.

Пунктом 69.2. підрозділ 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, а також визначено винятки, за наявності яких проведення перевірок дозволено.

Так, підпункт «а» пункту 69.2. підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України, згідно із яким було дозволено проведення камеральних перевірок набрав чинності на підставі Закону України від 12.05.2022 №2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного стану» лише з 27.05.2022.

Додатково вказувала, що перевірка здійснювалася по узгоджених документах, без дослідження будь яких первинних документів та стосувалася виключно тих показників податкової звітності, які мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.

Отже, Головне управління ДПС у Волинській області діяло в межах своїх повноважень при проведенні даної перевірки та контролюючим органом було охоплено лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування.

А тому в задоволенні адміністративного позову ТзОВ «Вудленд Україна» просять відмовити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 18.01.2023 на 10:00 год.

У судових засіданнях 18.01.2023 та 07.02.2023 оголошено перерву з причин зобов`язання судом надати додаткові докази по справі представника відповідача .

На вимогу суду 09.02.2023 представником відповідача надано письмові пояснення щодо правильності застосування штрафних (фінансових) санкцій та додано розрахунок суми грошового зобов`язання (арк. спр.113-114).

Інших заяв(клопотань) до суду не надходило.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримує та просить позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у ньому, відповіді на відзив та додатково наданих поясненнях; представник відповідача у задоволенні позовних вимог просить відмовити з наведених у відзиві та запереченнях підстав.

Суд, заслухавши вступне слово представників позивача і відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, встановив такі обставини.

ТзОВ «Вудленд Україна» зареєстроване як юридична особа, . Основний вид діяльності за КВЕД:16.2 Виробництво дерев`яної тари.

ГУ ДПС у Волинській області, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України , 75 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI головним державним інспектором Луцького відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Волинській області проведена камеральна перевірка податкової декларації з податку на прибуток підприємства - товариства з обмеженою відповідальністю «Вудленд Україна» за 2019, 2020 та 2021 роки, за результатами якої складено акти від 23.06.2022 № 2293/03-20-18-08-36698963, № 2301/03-20-18-08-36698963 та № 2304/03-20-18-08-36698963 (надалі Акти перевірки) (арк. спр.11-14).

При проведенні перевірки товариства контролюючим органом було встановлено порушення вимог підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України та завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування (збиток) за 2019 рік на суму 8 343 531 грн., за 2020 рік на суму 8209031 грн. та було встановлено заниження об`єкту оподаткування в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2021 рік в сумі 8 318 931 грн. та відповідно занижено нарахування податку на прибуток (р. 06, 17, 19) в сумі 1 497 408 грн. Крім того, платником не вірно відображено суму доходів у декларації з податку на прибуток за 2021 рік, відхилення становить 20 030 грн.

За результатами розгляду Актів перевірки начальником Луцького відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Волинській області Світланою Кравчук винесено податкове повідомлення-рішення від 04.08.2022 №, згідно якого було встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток на суму 8 343 531 грн., податкове повідомлення-рішення від 04.08.2022 № , згідно якого було встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток на суму 8 209 031 грн. та податкове повідомлення-рішення від 04.08.2022 № , яким товариству було збільшено суму грошового зобов`язанням з податку на прибуток в розмірі 1 497 408,00 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 149 740,80 грн., які отримано позивачем 11.08.2022 (арк. спр.16-19).

Рішеннями про результати розгляду скарги від 30.09.2022 №11979/6/99-00-06-01-02-06, від 03.10.2022 № 12117/6/99-00-06-01-02-06 та від 21.10.2022 №13009/6/99-00-06-01-02-06

ДФС України відмовлено в задоволенні скарги платника податків на податкові повідомлення-рішення (арк. спр.26-33).

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75. 1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Порядок проведення камеральної перевірки визначено статтею 76 Податкового кодексу України, а саме: камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

З аналізу вказаних положень Податкового кодексу України слідує, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, нормативно встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.

При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання фіскально зобов`язаною особою податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності.

Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу, а відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.

Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності поданній платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Виходячи з наведених норм Податкового кодексу України, предметом камеральної перевірки є лише податкова звітність, тобто відомості, зазначені у відповідній податковій звітності та їх відповідність інформації, яка міститься в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Тобто, під час проведення камеральної перевірки не можуть перевірятися інші питання, крім перевірки податкової звітності суцільним рядком. Документами, що мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки) і ніякі інші. Якщо ж під час проведення камеральної перевірки буде виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 10.04.2018 у межах справи № 826/13195/16.

Обов`язок виправлення помилок з урахуванням строків давності, самостійно виявлених платником податку у поданій у минулих податкових періодах податковій декларації, встановлено пунктом 50.1 статті 50 ПК України.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Ця норма зобов`язує платника податку надіслати до контролюючого органу уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою уточнюючого розрахунку, чинного на час подання, або виправити помилку шляхом відображення уточнюючих показників у складі поточної декларації за будь-який наступний податковий період.

Пунктом 50.2 статті 50 ПК України також визначено, що платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Тобто, подією, з настанням якої пункт 50.2 статті 50 ПК України пов`язує припинення права платника на уточнення показників раніше поданої звітності, є проведення саме документальної планової або позапланової перевірки.

Отже, у випадках самостійно виявлених помилок щодо певної податкової декларації, платник податків не обмежений у праві подати уточнюючий розрахунок до цієї декларації.

Право платника податку подати уточнюючу податкову декларацію кореспондує обов`язок контролюючого органу прийняти таку декларацію, провести в установлений строк камеральну перевірку та за її результатами здійснити відповідні дії.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2021 рік 11.02.2022 та уточнюючі декларації за 2019 та 2020 роки 10.02.2022 та 11.02.2022 відповідно, що і стало предметом камеральної перевірки.

В контексті викладеного вище, зокрема підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України суд зазначає, що 4 березня 2022 року підписаний Закон №2118IX , який набрав чинності 7 березня 2022 року.

Ним передбачено, що у зв`язку з Указом №64/2022 щодо запровадження воєнного стану, з 24 лютого виникла необхідність внести зміни до ПКУ.

А саме: підрозділ 10 розділу XX ПКУ доповнено новим пунктом 69.

Зокрема за новим підпунктом 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються. Тобто існувала чітка і категорична заборона на проведення будь-яких перевірок.

Законом №2120- IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни у пункт 69, підпункт 69.2 та дозволено проводити камеральні перевірки декларацій або уточнюючих розрахунків (у разі їх подання), до яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, показники яких сформовані на підставі податкових накладних та/або розрахунків коригування, складених та зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або митних декларацій, за виключенням товарів (продукції), визначених піддпунктами 215.3.1, 215.3.2, 215.3.2-1 та 215.3.3-1 пункту 215.3 статті 215 Кодексу та фактичні перевірки.

Відносно штрафних (фінансових) санкцій зазначено «У разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок, передбачених цим підпунктом, до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за якими покладено на контролюючі органи, а вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у такому випадку не застосовуються, у тому числі положення підпункту 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу».

Тобто, Закон 2120- IX прийнято в новій редакції і до загального правила додали винятки, а Законом 2142- IX від 24.03.2022 та Законом 2260- IX від 12.05.2022 перелік винятків з цього пункту, тобто перелік тих перевірок, які законодавець дозволив здійснювати, було розширено. Закон 2260- IX набрав чинності 27.05.2022.

Так пункт 69 підпункт 69.2 викладено в такій редакції «Податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються; крім:

а) камеральних перевірок;

б) документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями;

в) фактичних перевірок.

Камеральні податкові перевірки податкових декларацій з податку на додану вартість та уточнюючих розрахунків до них за звітні податкові періоди:

лютий, березень, квітень, травень 2022 року - розпочинаються на наступний день після 20 липня 2022 року та завершуються не пізніше 20 вересня 2022 року;

червень, липень 2022 року - розпочинаються на наступний день після 20 серпня 2022 року та завершуються не пізніше 20 жовтня 2022 року.

Подані уточнюючі розрахунки до податкових декларацій з податку на додану вартість за звітні податкові періоди до лютого 2022 року перевіряються у строк, визначений цим пунктом для звітного періоду, на який припадає день подання такого уточнюючого розрахунку.».

Отож, на думку суду, у податкового органу були відсутні правові підстави здійснювати камеральну перевірку декларації з податку на прибуток підприємства оскільки таким правом у відповідності до внесених змін в Закон 2260- IX контролюючий орган поки не наділений.

А тому, проведення перевірки з порушенням встановленого Податковим кодексом України порядку нівелює результати такої перевірки.

Тобто, в разі отримання акту камеральної перевірки, проведеної із порушенням встановлених строків, це є підставою для оскарження наслідків перевірки, тобто нарахувань.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 86.2 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 10.04.2018 у межах справи № 826/13195/16.

Судом встановлено та підтверджується письмовими матеріалами справи, що податковим органом в порушення статті 86 (пункт 86.2) ПК України Акти перевірки, які були зареєстровані у контролюючого органу 23.06.2022 направлені платнику 18.07.2022 тоді як даною нормою передбачено, що останні вручаються або надсилаються для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків (арк. спр.15 зв орот).

Також суд зазначає, що на підставі пункту 50.3 ст. 50 ПК України, в якому зазначено, що у разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період, відповідач не позбавлений можливості провести перевірку дотримання позивачем податкового законодавства.

Отже платник податку, на думку суду, був позбавлений можливості подати уточнюючий розрахунок (фінансову звітність) протягом 20 робочих днів після дати складення Акту про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, а контролюючий орган мав право провести позапланову перевірку підприємства (пункт 50.3 статті 50 ПК України).

Також варто наголосити, що 23.06.2022 року, в день проведення перевірки, ГУ ДПС у Волинській області було сформовано запит суб`єкту господарювання про надання пояснень та їх документального підтвердження в якому вказувалося, що за результатами проведеного аналізу даних, які містяться в базах ДГІС та показників фінансової та податкової звітності за 2019 2021 роки, встановлено ймовірні ризики мінімізації податкових зобов`язань, а саме порушення П(С)БО №1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» та пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Кодексу, в частині перенесення показників статей балансу. За результатами аналізу поданої ТОВ «ВУДЛЕНД УКРАЇНА» податкової та фінансової звітності станом на 01.01.2022 року встановлено невідповідність відображення показників статей фінансової звітності та декларації з податку на прибуток підприємств, а саме: За даними податкової та фінансової звітності за 2019 рік: - За даними статей фінансового звіту малого підприємства (№ від 28.02.2020 року) товариством відображено «Фінансовий результат до оподаткування: збиток» (р.2290) в сумі 896,2 тис. грн.; - За даними уточненої декларації з податку на прибуток підприємств (№ від 10.02.2022 року) задекларовано «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (+, -)» (р.2) в сумі - 9 239,7 тис. грн.; Враховуючи вищезазначене встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування в сумі 8 343,5 тис. грн. За даними податкової та фінансової звітності за 2020 рік: - За даними статей Фінансового звіту малого підприємства (№ від 28.02.2021 року) товариством відображено «Фінансовий результат до оподаткування: збиток» (р.2290) в сумі 134,5 тис.грн.; - За даними уточненої декларації з податку на прибуток (№ від 11.02.2022 року) відображено «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (+, -)» (р.2) в сумі - 109,9 тис. грн.; - За даними уточненого додатку РІ до декларації з податку на прибуток приватних підприємств «Сума від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (підпункт 140.4.4 пункту 140.4 статті 140 розділу III Податкового кодексу України)» (р.3.2.4) задекларовано в сумі 14 256,3 тис. грн., одночасно, з урахуванням встановленого завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування за 2019 рік, значення об`єкту оподаткування минулого періоду повинно становити 5 912,7 тис. грн. Враховуючи вищезазначене встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування в сумі 8 318,9 тис. грн. - За даними податкової та фінансової звітності за 2021 рік: - За даними статей Фінансового звіту малого підприємства (№ від 10.02.2022 року) товариством відображено «Разом доходи» (р.2280) в сумі 71 556,4 тис. грн.; - За даними декларації з податку на прибуток підприємств (№ від 11.02.2022 року) задекларовано «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» (р.1) в сумі 71 536,4 тис. грн.; За даними додатку РІ до декларації з податку на прибуток приватних підприємств «Сума від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (підпункт 140.4.4 пункту 140.4 статті 140 розділу III Податкового кодексу України)» (р.3.2.4) задекларовано в сумі 14 366,2 тис. грн., одночасно, з урахуванням встановленого завищення від ємного значення об`єкту оподаткування за 2020 рік значення об`єкту оподаткування минулого періоду повинно становити 10 422,5 тис. грн. Враховуючи вищезазначене встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування минулого звітного періоду на який зменшено фінансовий результат до оподаткування за 2021 рік в сумі 3 943,7 тис. грн., занижено податок на прибуток на 1 497,4 тис. грн. Зважаючи на зазначене, вбачається порушення П(С)БО №1, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 №87, що може свідчити про маніпулювання податковою та фінансовою звітністю з метою мінімізації податкових зобов`язань.

Отож, виявлення розбіжностей під час співставлення даних, що містяться у податкових деклараціях платника податків та даних фінансової звітності платника податків не є доказом складу податкового правопорушення, яке може бути встановлене виключно на підставі дослідження первинних документів податкового та бухгалтерського обліку.

Разом з тим суд зазначає, що за результатами проведеної камеральної перевірки податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2019 рік, що відображено в Акті від 23.06.2022 р. № 2293/03-20-18-08-36698963 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2019 рік фінансовій звітності малого підприємства за 2019 рік ТЗОВ «ВУДЛЕНД УКРАЇНА» задекларовано фінансовий результат до оподаткування (р. 2290) збиток в сумі 896 200 грн., в уточнюючій податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2019 рік від`ємне значення фінансового результату до оподаткування (збиток), визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (р. 02) задекларовано в розмірі 9 239 731 грн. відхилення становить 8 343 531 грн. відповідно об`єкт оподаткування (р. 04) задекларовано збиток в сумі 14 256 256 грн., за даними перевірки сума збитку склала 5 912 725 грн.

В Акті від 23.06.2022 № 2301/03-20-18-08-36698963 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2020 рік ТЗОВ «ВУДЛЕНД УКРАЇНА» ()» вказано, що у фінансовій звітності малого підприємства за 2020 рік ТЗОВ «ВУДЛЕНД УКРАЇНА» задекларовано фінансовий результат до оподаткування (р. 2290) збиток в сумі 134 500 грн., в уточнюючій податковій Декларації з податку на прибуток підприємства за 2020 рік від`ємне значення фінансового результату до оподаткування (збиток), визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (р. 02) задекларовано в розмірі 109 900 грн. відхилення становить 24 600 грн. Одночасно за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій декларації з податку на прибуток за 2019 рік (акт № 2293/03-20-18-08- 36698963 від 23.06.2022 р.) зменшено суму збитків на 8 343 531 грн.

Також встановлено порушення вимог пп. 140.4.4 п. 140.4 ст. 140 ПК України, а саме в р. 3.2.4 додатку РІ до уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємства задекларовано суму від`ємного значення об`єкту оподаткування минулих податкових (звітних) років в розмірі 14 256 256 грн., яка за даними перевірки становить 5 912 725 грн. Крім того, в уточнюючій податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2020 рік задекларовано об`єкт оподаткування (р. 04) збиток в сумі 14 366 156 грн., за даними перевірки сума збитку склала 6 047 225 грн., відповідно від`ємне значення об`єкту оподаткування завищено на 8 318 931 грн.

В Акті від 23.06.2022 № 2304/03-20-18-08-36698963 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2021, зазначено, що у фінансовій звітності малого підприємства за 2021 рік ТЗОВ «ВУДЛЕНД УКРАЇНА» задекларовано загальну суму доходів (р. 2280) в сумі 71 556 400 грн., в податковій декларації з податку на прибуток підприємств дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначених за правилами бухгалтерського обліку (р. 01) становить - 71 536 370 грн., відхилення становить 20 030 грн. Одночасно за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій декларації з податку на прибуток за 2020 рік (акт № 2301/03-20-18-08-36698963 від 23.06.2022) зменшено суму збитків на 8 209 031 грн. Також встановлено порушення вимог пп. 140.4.4 п. 140.4 ст. 140 ПК України, а саме в р. 3.2.4 додатку РІ до уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємства задекларовано суму від`ємного значення об`єкту оподаткування минулих податкових (звітних) років в розмірі 14 366 156 грн., яка за даними перевірки становить 6 047 225 грн. Крім того, в податковій декларації з податку на прибуток підприємства задекларовано об`єкт оподаткування (р. 04) прибуток в сумі 2 103 544 грн., за даними перевірки р. 04 визначено в сумі 10 422 475 грн. відповідно об`єкт оподаткування занижено на 8 318 931 грн. Податок на прибуток (р. 06) задекларовано в сумі 378 638 грн., за даними перевірки податок на прибуток склав 1 876 046 грн. Одночасно рядок 17 та рядок 19 податкової декларації з податку на прибуток дорівнюватимуть сумі 1 876 046 грн.

В результаті, контролюючим органом сформовано висновок про порушення позивачем підпункту 134.1.1 п. 134.1 статті 134 ПК України, а саме, про заниження нарахування податку на прибуток в сумі 1 497 408 грн. у податковій звітності з податку на прибуток підприємств за 2021 рік, а тому на цю суму збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток та нараховано штраф у розмірі 149 740,80.

Отже, податковим органом на момент складення Актів про результати камеральних перевірок даних, задекларованих у податкових деклараціях з податку на прибуток підприємства за 2019, 2020, 2021 роки ТОВ "ВУДЛЕНД УКРАЇНА () від 23.06.2022 року не було достовірно відомо про нібито завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток, що знайшли своє відображення в актах перевірки, а згодом в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях.

Так законодавчо установлені обмеження щодо повноважень податкового органу під час проведення камеральної перевірки (яка характеризується спрощеним порядком її призначення і проведення, не передбачає присутність платника та можливість подання ним пояснень тощо) є однією з гарантій прав платника, що забезпечують дотримання балансу публічних і приватних інтересів. Камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а тому під час проведення камеральної перевірки не має правових підстав для здійснення перевірки відповідності даних вказаних у податковій декларації даним вказаним в інших видах фінансової звітності.

З огляду на зазначене, відповідачем під час проведення камеральних перевірок податкових декларацій позивача з податку на прибуток за результатами яких складено відповідні акти було надано оцінку не повноті, своєчасності подання платником податкової звітності та здійснено візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування), а здійснено надання оцінки відповідності поданих позивачем декларацій з податку на прибуток (уточнюючим) документам фінансової звітності позивача, а отже взято до уваги іншу інформацію ніж дані податкової звітності з податку на прибуток приватних підприємств та яка не міститься в документах податкової звітності.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.01.2019 у справі № 804/7289/15 та 23.05.2019 у справі № 804/8228/14. Верховний Суд у постанові від 13.10.2020 по справі № 813/7410/14 зазначив, що відповідно до статей 75, 76, 78 Податкового Кодексу України (далі ПКУ) органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених ПКУ податків та зборів, та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Все це свідчить про поверхневість та надуманість висновків податкового органу, що знайшли своє відображення в Актах камеральних перевірок даних від 23.06.2022 року. Також показовим в даній ситуації є те, що ГУ ДПС було сформовано запит 23.06.2022, а відправлено його було лише 12.07.2022 року (копія відповідного конверту та роздруківка з офіційного сайту «Укрпошта» про відстеження відправлення ), тобто через 20 календарних днів з моменту його складання, а отже податковий орган навіть не намагався встановити істину у правовідносинах, що склалися. Більше того, відповідачем порушено порядок ознайомлення платника із результатами перевірок. Так, відповідно до п. 86.2. ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Суд наголошує, що достовірність, повнота нарахування та сплата, зокрема податку на прибуток є предметом документальної перевірки відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України.

Суд також акцентує увагу, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.

Інформація, що зібрана податковим органом відносно платника податків поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17 листопада 2020 року по справі №804/4082/15, від 23 травня 2019 року по справі № 804/8228/14 та відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Щодо висновку відповідача про порушення позивачем підпункту 140.4.4 пункту 140.4 статті 140 Податкового кодексу України, суд зазначає таке.

23 травня 2020 року набули чинності положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 року № 466-IX, яким доповнено статтю 140 Податкового кодексу України та викладено підпункт 140.4.4 у такій редакції: Фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення цього підпункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Підпунктом 4.1.9. пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України встановлено, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду при тлумаченні визначених у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріїв, застосовує індивідуальний підхід при вирішенні кожного конкретного спору стосовно правомірності та законності рішень суб`єктів владних повноважень (постанови від 07 липня 2020 року у справі № 826/6916/15; 21 липня 2020 року у справі № 826/15346/16; 13 серпня 2020 року у справі № 826/7493/15).

Верховний Суд у постановах від 24 січня 2020 року у справі № 127/26251/15-а та від 30 січня 2020 року у справі № 599/1422/16-а уточнив, що не можливим є втручання в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не в забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше був би порушений принцип розподілу влади.

За загальним правилом для встановлення невідповідності оскаржуваних адміністративних актів вимогам до рішень суб`єктів владних повноважень, установленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційний суд застосовує критерії безпідставності, протиправності, необґрунтованості акта чи рішення (постанова від 19 квітня 2018 року у справі № 813/4282/16), відсутності правомірності, необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (постанови від 18 червня 2020 року у справі № 809/3977/14; 15 липня 2020 року у справі № 813/7910/14; 30 липня 2020 року у справі № 824/875/19-а).

Принцип правової визначеності, що є інтегративним складником принципу верховенства права, вимагає, щоб правозастосування було прогнозованим та передбачуваним.

Правомірність обмеження майнових прав (законних очікувань) платників податків з боку держави неодноразово була предметом розгляду Європейського суду з прав людини, внаслідок чого Суд сформував уніфіковану позицію, за якою обмеження у реалізації будь-якого права може бути визнане правомірним за дотримання таких умов, як законність, легітимна мета та необхідність у демократичному суспільстві. Сукупність таких умов наразі відома під назвою "трискладовий тест".

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини для встановлення відповідності заходу принципу правомірності необхідно проаналізувати три критерії:

- чи є такий захід правомірним (передбаченим національним законодавством);

- чи є легітимною мета такого обмеження;

- чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини).

Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то Європейський суд з прав людини констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини "АГОСІ проти Об`єднаного Королівства" наголошується на необхідності встановлення відношення пропорційності між можливістю застосування, характером заходів з обмеження права власності та метою, що має бути досягнута в результаті такого застосування. Міра дбайливості власника щодо відвернення правопорушення становить лише один з елементів балансу приватного та публічного інтересів, що має розглядатись у сукупності з іншими обставинами справи. У спрощеному вигляді під публічним інтересом у цьому контексті мається на увазі реалізація превентивної функції права шляхом вилучення засобів та предметів правопорушення, що загалом відповідає частині шостій статті 13 Цивільного кодексу (застосування судом до особи, яка зловживає правом користування річчю, "інших наслідків, встановлених законом").

Принцип пропорційності має забезпечувати дотримання відповідного балансу між будь-якими зворотними наслідками, що можуть бути заподіяні правам, свободам або інтересам учасників правовідносин, а також поставленим цілям адміністративного договору. Принцип пропорційності передбачає (1) використання засобів, пропорційних до переслідуваних цілей, (2) забезпечення через здійснені заходи чіткої рівноваги між публічними інтересами з правами та інтересами приватних осіб.

Оскільки Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 року № 466-IX був прийнятий і набув чинності за шість місяців до початку нового бюджетного періоду (2021 року), суд вважає, що в силу підпункту 4.1.9. пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України запроваджене цим Законом правило щодо необхідності збільшити фінансовий результат податкового (звітного) періоду на суму штрафів, пені, нарахованих контролюючими органами та іншими органами державної влади за порушення вимог законодавства, підлягає застосуванню з 2021 року, що є новим бюджетним періодом, наступним за періодом, в якому набув чинності згадуваний Закон та не підлягає застосуванню при поданні декларації з податку на прибуток підприємств за 2020 рік.

Суд зауважує, що форма декларації з податку на прибуток підприємств, яка була чинною станом на 31 грудня 2020 року, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 2015 року № 897 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28 квітня 2017 року № 467), необхідності врахування таких сум при складанні показників додатку РІ «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України» не передбачала. Відповідні зміни до додатку РІ «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України» (код різниці 3.1.11.) до форми податкової декларації з податку на прибуток підприємств були затверджені наказом Міністерства фінансів України від 29 жовтня 2020 року № 649, який набув чинності 01 грудня 2020 року.

Відповідно до пункту 46.6 статті 46 Податкового кодексу України якщо в результаті запровадження нового податку або зміни правил оподаткування, змінюються форми податкової звітності, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, який затвердив такі форми, зобов`язаний оприлюднити нові форми звітності. До визначення нових форм декларацій (розрахунків), які набирають чинності для складання звітності за податковий період, що настає за податковим періодом, у якому відбулося їх оприлюднення, є чинними форми декларацій (розрахунків), чинні до такого визначення.

Податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 2020 рік, яка є предметом камеральної перевірки, була подана позивачем у формі, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 2015 року № 897 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28 квітня 2017 року № 467) без застосування змін, внесених наказом Міністерства фінансів України від 29 жовтня 2020 року № 649.

Суд наголошує, що уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 2019, 2020 роки та податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 2021рік, які є предметом камеральної перевірки, прийняті відповідачем.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, сформульовану у постанові від 07 вересня 2021 року у справі № 826/2568/16, відповідно до якої якщо несвоєчасна сплата відбулась через недотримання суб`єктами владних повноважень положень чинного законодавства щодо запровадження відповідної форми декларації, дії відповідача щодо нарахування платнику податків штрафних санкцій є неправомірними.

Відповідно до абзацу 2 пункту 46.2. статті 46 Податкового кодексу України платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають разом з податковою декларацією за відповідний податковий (звітний) період звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати), складені до перевірки фінансової звітності аудитором. Звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати) подаються платниками податку згідно з цим абзацом за формою, визначеною згідно з Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.

Фінансова звітність або звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати), що подаються відповідно до абзацу другого пунктом 46.2. статті 46 Податкового кодексу України, є додатком до податкової декларації з податку на прибуток підприємств (звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку) та її невід`ємною частиною (абзац 3 пункту 46.2 статті 46 ПК України).

Частиною першою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів (частина 3 статті 8 Закону № 996-XIV).

Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частинами третьою, четвертою статті 9 Закону № 996-XIV встановлено, що інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи (частина 8 статті 9 Закону № 996-XIV).

Принципи складання, форма і склад статей фінансової звітності, вимоги до визнання і розкриття її елементів визначені Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 7 лютого 2013 року № 73 (далі - НП (с)БО 1).

За визначеннями, наведеними у пункті 3 розділу І НП (с)БО 1, фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності (пункт 1 розділу II НП (с)БО 1).

Один із принципів підготовки фінансової звітності закріплено у пункті 1 розділу III НП (с)БО 1, відповідно до якого інформація, яка надається у фінансовій звітності, повинна бути дохідлива і зрозуміла її користувачам за умови, що вони мають достатні знання та заінтересовані у сприйнятті цієї інформації.

Крім того, фінансова звітність повинна бути достовірною. Інформація, наведена у фінансовій звітності, є достовірною, якщо вона не містить помилок та перекручень, які здатні вплинути на рішення користувачів звітності (пункт 3 розділу III НП (с)БО 1).

Відповідно до пункту 8 розділу II НП (С)БО 1 у звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період.

З аналізу наведених правових положень слідує, що фінансова звітність є додатком та невід`ємною частиною податкової декларації з податку на прибуток підприємства. Обрахунок об`єкта оподаткування здійснюється на підставі даних фінансової звітності, що має бути складена платником податків із дотриманням правил бухгалтерського обліку, встановлених на національному рівні або відповідно до міжнародних стандартів. В свою чергу, відображення результатів господарської діяльності платника податків у фінансовій звітності має здійснюватися лише на підставі відповідних первинних документів, що складаються за наслідками господарської операції у разі реального руху активу. При цьому за загальним правилом повне та достовірне відображення платником податків результатів господарської діяльності виключає наявність розбіжностей між первинними документами, регістрами бухгалтерського обліку та даними фінансової звітності.

Відповідно до підпункту 131.1.1. пункту 131.1 статті 131 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Крім того суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 24 квітня 2018 року № 803/1338/18, згідно з якою аналіз достовірності сформованих платником податків показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі №826/13195/16 (К/9901/35399/18), від 13 червня 2018року № 826/623/13-а (№К/9901/453/18)).

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.

З підстав наведеного, можна зробити висновок, що відповідач при здійсненні перевірки достовірності декларування позивачем в уточнюючих деклараціях показників та, роблячи висновок, про нібито завищення показників від`ємного значення об`єкту оподаткування у 2019, 2020 та 2021 роках, та, безпосередньо здійснивши розрахунок несплачених податкових зобов`язань та штрафних санкцій, діяв не на підставі, наданих повноважень, тобто без дотримання критеріїв правомірності прийняття рішення, визначених у чинному податковому законодавстві та з порушенням правил проведення камеральної перевірки декларацій з податку на прибуток підприємства.

Системно проаналізувавши положення законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 04.08.2022 №, № , № , а тому адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує, що позивач сплатив за позов майнового характеру судовий збір у сумі 24810,00 грн згідно з платіжним дорученням №715 від 04 листопада 2022 року (арк. спр. 8).

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 24810,00 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудленд Україна» (43016, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Ковельська, офіс 517, ідентифікаційний код юридичної особи 36698963) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44106679) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 04 серпня 2022 року № форми «П», № форми «П» та № № форми «Р».

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудленд Україна» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судовий збір у розмірі 24810,00 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять гривень) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено та підписано 24 лютого 2023 року.