Справа № 640/30967/21
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та Київська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та Київська міська рада, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 квітня 2021 року № -2615.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати спірне рішення суду та задовольнити позовні вимоги.

Доводи апелянта аналогічні викладеним у позовній заяві та стосуються того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, позаяк контролюючим органом не вірно розраховано суму грошового зобов`язання внаслідок того, що ним не перевірено правильність та обґрунтованість відомостей, які впивають на вартість грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :90:971:0042.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15 вересня 2005 року між Київською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець на підставі п. 6 рішення Київської міської ради від 27 лютого 2003 року за №283/443, за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в довгострокову оренду земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0, 0144 га, цільове призначення - для ведення садівництва, кадастровий номер :90:971:0042.

Згідно з витягом з технічної документації № ФС-01381 Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 10 листопада 2004 року за № 1200 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 97, 84 грн.

Договір укладено на 25 років. Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 10 % від її нормативної грошової оцінки.

Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 29 квітня 2021 року № -2615, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у розмірі 25318, 05 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до cуду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв правомірно, а позивачем не надано належних документальних доказів на спростування висновків контролюючого органу, відтак спірне податкове повідомлення-рішення не підлягає скасуванню.

Аналізуючи обставини справи, доводи апелянта та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.72 - 14.1.74 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди; земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами.

Згідно з пп. 14.1.147 п. 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Положеннями статей 269 та 270 ПК України визначено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно з п. 287.1 статті 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до 287.7 статті 287 ПК України, у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (п. 285.1 статті 285 ПК України).

Пунктом 286.5 статті 286 ПК України встановлено, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Положеннями статей 125 і 126 Земельного кодексу України (далі також - ЗК України) встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Сума податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2021 рік відносно земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0144 га (кадастровий номер :90:971:0042) відповідачем розрахована наступним чином: 25 318, 05 грн. = 253 180, 47 грн. х 10 % (253 180, 47 грн. - нормативна грошова оцінка земельної ділянки, 10 % - ставка орендної плати за договором від 15 вересня 2005 року).

Відповідно до п. 288.1 статті 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

У той же час, суд зазначає, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (пп. 271.1.1. п. 271.1 статті 271 ПК України).

При цьому, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (п. 286.1 статті 286 ПК України).

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відомості про яку відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними та юридичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Згідно з ч. 1 статті 193 ЗК України, Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до положень статті 194 ЗК України, призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Порядок користування відомостями Державного земельного кадастру регламентований статтею 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр», згідно якої відомості Державного земельного кадастру є відкритими та загальнодоступними, крім випадків, передбачених цим Законом, та надаються у формі: витягів з Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території); викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

Доступ до відомостей Державного земельного кадастру надається органам державної влади, органам місцевого самоврядування, нотаріусам, банкам та особам, які в установленому законом порядку внесені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, Державного реєстру оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок та Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів, у тому числі через Публічну кадастрову карту, що є частиною програмного забезпечення Державного земельного кадастру, за умови ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Відомості Державного земельного кадастру, отримані в паперовій чи електронній формі, мають однакову юридичну силу.

Витяг з Державного земельного кадастру надається в паперовій або електронній формі та містить усі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги, крім відомостей про речові права на земельну ділянку, що виникли після 1 січня 2013 року, а також за бажанням заявника - відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про речові права на земельну ділянку, їх обтяження, одержані в порядку інформаційної взаємодії між Державним земельним кадастром та Державним реєстром речових прав на нерухоме майно. За бажанням заявника витяг з Державного земельного кадастру має містити: посилання на документи, на підставі яких відомості про обмеження у використанні земель внесені до Державного земельного кадастру, відомості про ділянки надр, надані у користування відповідно до спеціальних дозволів на користування надрами та гірничих відводів, одержані в порядку інформаційної взаємодії між Державним земельним кадастром та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки, сформований як викопіювання з кадастрової карти (плану) території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Отримання нотаріусами витягу з Державного земельного кадастру є обов`язковим при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки (крім складання заповітів).

Витяг з Державного земельного кадастру в паперовій формі надається заявнику в день надходження заяви. Витяг з Державного земельного кадастру в електронній формі надається в режимі реального часу.

Витяг з Державного земельного кадастру в паперовій формі надається без використання спеціальних бланків, проставлення печатки та містить обов`язкове посилання на Державний земельний кадастр. Обов`язковим атрибутом витягу є QR-код, що містить інформацію про документ.

Витяг з Державного земельного кадастру в електронній формі оформлюється відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Право на отримання засвідчених копій документів з Державного земельного кадастру та витягів з них мають: щодо документації, на підставі якої внесені відомості до Поземельної книги на земельну ділянку, - особи, яким належить речове право на таку земельну ділянку; щодо інших документів (крім документів, що містять державну таємницю) - фізичні та юридичні особи.

Отримання засвідчених копій документів з Державного земельного кадастру та витягів з них здійснюється в порядку, визначеному частиною третьою цієї статті.

Порядок користування відомостями та документами Державного земельного кадастру встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Форми витягу, довідки з Державного земельного кадастру, повідомлення про відмову в наданні відомостей, а також порядок обліку заяв і запитів про отримання відомостей Державного земельного кадастру встановлюються Порядком ведення Державного земельного кадастру.

Згідно з пп. 14 п. 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, нормативна грошова оцінка це значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 листопада 2016 року № 489 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2016 року, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), встановлюється на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року за №1011/18306 (додаток 1).

З листа Головного управління Держгеокадастру у місті Києві від 01 грудня 2021 року №9-26-0.10-5522/2-21 вбачається, що у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Державний земельний кадастр» та відповідно до рішення Київської міської ради від 25.12.2012 №715/8999 у зв`язку із припиненням повноважень виконавчого органу Київської міської ради з ведення Державного земельного кадастру в місті Києві та з метою забезпечення його ведення центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів і його територіальним органом у м. Києві до Державного агентства земельних ресурсів передано інформацію про земельні ділянки в межах міста Києва, зареєстровані Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) до 01 січня 2013 рок в електронному вигляді у форматі електронного файлу.

Оскільки у відомостях про земельну ділянку з кадастровим номером :90:971:0042, які містилися в Державному земельному кадастрі була відсутня інформація щодо числового коду цільового призначення зазначеної земельної ділянки, визначеного на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру в автоматичному режимі сформовано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :90:971:0042 від 08 червня 2021 року (вихідний від 09 червня 2021 року № 5205/86-21), згідно з яким нормативна грошова оцінка земельної ділянки з коефіцієнтом, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), що дорівнює 3.0, становить 253 180, 47 грн.

Обов`язок з нарахування сум земельного податку фізичним особам покладено саме на органи державної податкової служби, яким для визначення розміру вказаного податку необхідно встановити базу оподаткування, наявність грошової оцінки землі, інші відомості для визначення суми податкового зобов`язання.

Оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідачем було прийнято на підставі отриманих відомостей про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :90:971:0042 та договору оренди такої земельної ділянки від 15 вересня 2005 року, укладеного між Київською міською радою та ОСОБА_1 , що відповідає наведеним вище правовим нормам, на чому вірно наголошено судом першої інстанції.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав і те, що матеріали справи не містять доказів розірвання договору оренди від 15 вересня 2005 року чи внесення до нього змін в частині розміру орендної плати за земельну ділянку, яка надається позивачу в оренду.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта стосовно невірного розрахунку відповідачем земельного податку за 2021 рік, з огляду на те, що в нормативно грошовій оцінці земельної ділянки, яку орендує ОСОБА_1 було не вірно застосовано коефіцієнт функціонального використання земельної ділянки (Кф) - 3%, оскільки здійснення такого розрахунку не є повноваженням Головного управління ДПС у м. Києві.

Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, суд попередньої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві є необґрунтованими, а тому правові підстави для задоволення вимог апеляційної скарги також - відсутні.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку за наслідками розгляду даної справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, Київська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко