Справа № 368/838/22
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 368/838/22 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Кузьменка В.В.

Собківа Я.М.

При секретарі Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 17 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач, УПП), в якому просив:

постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 613247 від 21 серпня 2022 року визнати протиправною та скасувати, вирішити питання про судові витрати - судовий збір та витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що зупинка 21 серпня 2022 року транспортного засобу «МАZDA» CX, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач, була безпідставною. Поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі, страхового полісу, є неправомірними.

Враховуючи, що відповідач належним чином не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факту невиконання позивачем будь-яких вимог правил дорожнього руху, а законні підстави для здійснення контролю за наявністю у позивача страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів були відсутні, вимоги посадової особи відповідача про пред`явлення відповідних документів є незаконними, а отже в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 статті 126 КУпАП.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 17 листопада 2022 року даний позов - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 613247 від 21 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за ч. 1 статті 126 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення та закрито провадження по справі.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 700 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 496,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, не доведено обставини, неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Однак жодна норма закону не зобов`язує патрульного поліцейського фіксувати адміністративні правопорушення. Під час розгляду справи інспектор Линник М.І. здійснював відеофіксацію на нагрудну камеру поліцейського. Проте, відповідно до Наказу МВС від 18 грудня 2018 року № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» Розділ VІІІ, п. 3, строк зберігання відеозаписів становить: 1) з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб; 2) з автомобільної або стаціонарної системи залежно від технічних характеристик - не менше 30 діб; 3) у стаціонарних системах, які використовуються під час відбору кандидатів на службу до поліції,- 60 діб; 4) під час проведення поліцейськими навчальних занять та навчальних зборів зі службової підготовки - встановлюється керівником навчань.

Оскільки оскаржувана постанова винесена 21 серпня 2022 року, то відеоматеріали щодо цієї справи з портативного відеореєстратора поліцейського Линника М.І. зберігалися в УПП в Житомирській області ДПП тільки до 21 вересня 2022 року. Водночас, відповідачем лише 19 жовтня 2022 року отримано ухвалу суду від 12 жовтня 2022 року про відкриття провадження в справі № 368/838/22, до цього часу відомості про оскарження постанови до суду не поступали, що унеможливило представлення вказаних відеоматеріалів до суду.

Однак, це не говорить про те, що позивач інкриміноване правопорушення не вчиняв та надав для перевірки працівниками поліції поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, під час зупинки його працівниками поліції та перевірки всього пакету документів, як у водія, який керує засобом підвищеної небезпеки, а саме авто Mazda, д.н.з. НОМЕР_1 .

Посилання позивача щодо безпідставності його зупинки працівниками поліції не свідчить про незаконність подальших дій поліцейських, оскільки згідно правових висновків, що містяться у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч. 1 статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання інших вимог ПДР не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Між тим, після зупинки транспортного засобу позивача, поліцейський представився та озвучив причину зупинку. Поліцейський роз`яснив позивачу його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. Відповідно до статті 279 КУпАП повідомив про час місце розгляду справи. Позивач відповідно до статті 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Тому позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах щодо надання пояснень причин його зупинки, крім того, він жодним чином їх і не заперечував.

Санкція статті 126 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Хоча КАС України і покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідача, однак це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог. Доводи позивача обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте такі не підтверджені жодним належним і допустимим доказом.

Відповідно до інформації, отриманої з Централізованої бази даних МТСБУ, станом на 21 серпня 2022 року поліс на транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 не знайдено. Позивачем також до матеріалів справи не додано полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинного станом на день зупинки поліцейським. Вказане свідчить про відсутність полісу обов`язкового страхування на автомобіль позивача марки Mazda, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до норм статті 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

На виконання вимог зазначеної статті дану справу терміново призначено до розгляду.

Відповідно до ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, а також зважаючи на Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, керуючись приписами статті 311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи даний адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що право для витребування полісу відповідним підрозділом Національної поліції у водія транспортного засобу виникає за наявності двох виключних випадків, передбачених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, які не мали місця в даних правовідносинах. Отже, вина позивача не може вважатись доведеною, оскільки відповідачем до суду не надано письмових доказів на підтвердження складання відповідачем протоколу щодо порушення правил дорожнього руху, або оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, що згідно вимог визначених у п. 21.2 вказаного Закону надає право для витребування страхового полісу підрозділом Національної поліції.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, командиром роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Линником Максимом Івановичем 21 серпня 2022 року стосовно позивача ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 статті 126 КУпАП, а саме за те, що 21 серпня 2022 року о 15 год. 45 хв. на 160 км автодороги Київ-Ковель-Ягодин позивач ОСОБА_2 керував автомобілем «МАZDA» CX, д.н.з. НОМЕР_1 , без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних ТЗ, чим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР. Зазначеною постановою на ОСОБА_2 накладено адміністративний штраф у розмірі 425,00 грн.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо прийняття вказаної постанови, вважаючи її протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції на підставі доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

02.07.2015 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року.

Відповідно до статей 1 та 13 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом № 1395 від 07 листопада 2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами статті 14 та ч. 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Окрім цього, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Відповідно до п. 1.3 правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.1 ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.4. ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно ч.2 статті 30 Закону України «Про дорожній рух» поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Статтею 31 вказаного Закону визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу.

Відтак, інспектором було висунуто законну вимогу позивачу пред`явити документи на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб і поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Однак, позивач не надав поліцейському відповідний поліс. При цьому, цей факт не заперечується самим позивачем.

Отже, факт не надання позивачем документів є безумовним, очевидним та підтверджений відеозаписом реєстратора патрульного.

Доводи позивача зводяться до того, що він мав право не пред`являти поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

Проте, колегія погоджується з доводами апелянта про те, що такий аргумент позивача є хибним та не ґрунтується на вимогах законодавчих актів, оскільки право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Відповідно до ч. 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма є імперативною та встановлює відповідальність за відсутність при собі або не пред`явлення для перевірки відповідних документів, а відтак, є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Отже, керування транспортним засобом можливе лише за наявності посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), і такі документи можуть бути предметом перевірки при встановленні права особи на керування транспортним засобом та самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі №127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч. 1 статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до витягу з інтернет-ресурсу Моторного транспортного страхового бюро України, поліс на транспортний засіб «МАZDA» CX, д.н.з. НОМЕР_1 , був відсутній на момент вчинення адміністративного правопорушення та під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №613247, що позивачем не спростовано ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином, оскільки не пред`явлення для перевірки документів, зазначених у п. 2.1 ПДР, є самостійним складом адміністративного правопорушення, за яке нормами чинного законодавства передбачено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень 00 копійок, оскаржувана постанова була вірно складена відповідачем.

Посилання апелянта на певні процедурні порушення при складені спірної постанови не можуть бути підставою для її скасування за умови доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, більше того, із записів боді-камери видно, що позивачу була надана можливість скористатись послугами адвоката, постанова була винесена на місці вчинення правопорушення, як того вимагають приписи КУпАП.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність правових підстав для визнання оскаржуваної постанови серії ДП18 №613247 від 21 серпня 2022 року протиправною.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з позицією скаржника стосовно того, що під час встановлення адміністративного правопорушення, а також накладення адміністративного стягнення на позивача, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Таким чином, протиправним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 17 листопада 2022 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Повний текст рішення виготовлено 21 лютого 2023 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: В.В. Кузьменко

Я.М. Собків