Справа № 545/3600/21
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 р.Справа № 545/3600/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 04.01.2022, головуючий суддя І інстанції: Стрюк Л.І., м. Полтава, року по справі № 545/3600/21

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернуся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ №00000213 від 18.10.2021, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати: судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 04 січня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Постанову серії ВМ №00000213 від 18.10.2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст.132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 34 000 грн скасовано, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме ст.ст. 132-1, 251, ч. 2 ст. 258, ст. 283 КУпАП, п. 17.2-17.5 наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить оскаржуване рішення скасувати та винести нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 18 жовтня 2021 року уповноваженою особою Державної служби України з безпеки на транспорті винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ № 00000213 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 грн.

Згідно з постановою, відповідальна особа 15.10.2021 року о 09 год. 33 хв. за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область допустила рух транспортного засобу MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України; загальної маси транспортного засобу на 20,3% (13,507 тон), навантаження на одиничну вісь транспортного засобу на 6,9% (3,003 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 23,6% (10,392 тон) (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником тягача MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , та напівпричепа MEGA MNW, д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно з договором оренди транспортних засобів №01/10-2021 від 01.10.2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Старт Транс» (орендар) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець), останній передав в оренду транспортний засіб MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , та напівпричіп MEGA MNW, д.н.з. НОМЕР_2 , строком з 01.10.2021 до 31.10.2021 року.

Відповідно до п.6.4 Договору оренди транспортних засобів №01/10/2021 від 01.10.2021 орендар має право без згоди орендодавця в межах здійснення комерційної експлуатації транспортного засобу від свого імені укладати з третіми особами договори перевезення та інші договори, якщо вони не суперечать цілям використання транспортного засобу, зазначеним у пункті 2 цього договору; надавати транспортний засіб у суборенду за письмовим дозволом орендодавця.

Встановлено, що між Приватним підприємством «Хорольська спілка перевізників» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Старт Транс» (перевізник) 20.05.2021 року укладений договір №2-05/2021 надання послуг по перевезенню вантажу.

Згідно з п.п. 1.1 п.1 договору №2-05/2021 перевізник бере на себе зобов`язання доставити ввірений йому для перевезення вантаж з місця призначення до пункту призначення, видати його уповноваженій на одержання вантажу особі вантажоодержувача, а замовник бере на себе зобов`язання сплатити плату за перевезення вантажу, яка вказується у рахунках перевізника.

Відповідно до товарно-транспортної накладної №0 від 15.10.2021 року, наказу про прийняття на роботу №К-26 від 20.05.2021 року, транспортний засіб MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , та напівпричіп MEGA MNW, д.н.з. НОМЕР_2 , який використовується на правах оренди ТОВ «Авто Старт Транс», 15.10.2021 рухався від м. Кременчук до м. Полтави під керуванням працівника вказаного підприємства водія ОСОБА_2 з вантажем щебінь, насипом, вагою 15,84 т, загальна вага з вантажем 34,9 т.

Згідно з листом Державного агентства автомобільних доріг України від 03.11.2021 року, майданчик зважування в русі WIM07 було споруджено на км 74+810 автомобільної дороги державного значення М-22 Полтава-Олександрія в межах с. Підгорівка у 4-му кварталі 2020 року; станом на 01.11.2021 зазначений майданчик знаходиться в зоні дії дорожніх знаків 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху з табличками 7.2.1 «Зона дії» (3 км), які були встановлені на під`їзді до с. Підгорівка з боку м. Полтава на км 72+500 (праворуч) та з боку м. Кременчука на км 75+500 (ліворуч) у 1-му кварталі 2019 року.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про адміністративне правопорушення серії ВМ № 00000213 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пунктів 1, 4, 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103 (далі Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Одним з основних завдань Укртрансбезпеки є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті. Укртрансбезпека, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює зокрема габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Частиною 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 2 ст. 132-1 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідальність за частиною 2 статті 132-1 КУпАП настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Санкція частини 2 статті 132-1 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Як видно зі змісту статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з частиною 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частинами 2, 3, 4 статті 283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту постанови про адміністративне правопорушення серії ВМ № 00000213 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП випливає, що відповідальна особа 15.10.2021 року о 09 год. 33 хв. за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область допустила рух транспортного засобу MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України; загальної маси транспортного засобу на 20,3% (13,507 тон), навантаження на одиничну вісь транспортного засобу на 6,9% (3,003 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 23,6% (10,392 тон) (а.с.7).

Та обставина, що належний позивачу транспортний засіб здійснював рух автомобільними дорогами загального користування та перевозив вантаж з перевищенням нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України без отримання на те спеціального дозволу, формує в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132- 1 КУпАП.

Проте, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно пункту 3 Розділу II Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021 (далі Інструкція), постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до абзацу 3 пункту 8 Розділу II Інструкції (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови), постанова та бланк квитанції про сплату адміністративного штрафу, що є невід`ємною частиною цієї постанови, оформлені згідно з додатком 1 до цієї Інструкції, друкуються на паперовому бланку разом із повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого листа з постановою) та вкладаються у паперовий конверт.

Отже, форма постанови про адміністративне правопорушення повинна відповідати формі згідно Додатку №1 Інструкції (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови).

Згідно вказаного Додатку №1 у постанові зазначаються: - дата, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, дата і час фіксації здійснення вимірювання, смуга руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь; - марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги; - суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги; - назва технічного засобу, код, тип обладнання, серійний номер.

Відповідно форма і зміст постанови повинна відповідати Додатку №1, як визначає вказана Інструкція.

Як вбачається зі змісту постанови ВМ № 00000213 від 18.10.2021 року, у ній зазначені відомості лише щодо маси перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу або навантаження на вісь з інформацією про фактичну масу або навантаження на вісь транспортного засобу в момент зважування.

Всупереч вимогам Інструкції, у постанові відсутні відомості щодо марки, моделі, державного номерного знаку причепу, категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності (кількості коліс) на вісі.

Перелічені вище недоліки ставлять під сумнів твердження відповідача про врахування вказаних критеріїв при встановленні факту перевищення встановлених законодавством вагових норм.

Таким чином, оскаржувана постанова серія ВМ № 00000213 від 18.10.2021 не містить даних, які б мали бути в ній відображені у відповідності до вимог Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021 (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови).

Тобто колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова серія ВМ №00000213 від 18.10.2021 не відповідає вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021 (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови), яка зареєстрована Мінюсті України та була обов`язковою до застосування.

За наведених обставин колегія суддів доходить висновку, що Державною службою України з безпеки на транспорті, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено, що 15.10.2021 року о 09 год. 33 хв. транспортний засіб MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу допустив рух із перевищенням навантаження загальної маси транспортного засобу на 20,3% (13,507 тон), навантаження на одиничну вісь транспортного засобу на 6,9% (3,003 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 23,6% (10,392 тон).

З урахуванням вищезазначеного, відсутність в оскаржуваній постанові даних, які б мали бути в ній відображені у відповідності до вимог Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021 (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови), доводи відповідача стосовно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Таким чином, відсутність в оскаржуваній постанові даних, які б мали бути в ній відображені у відповідності до вимог Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021 (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови), інші доводи сторін щодо правомірності чи неправомірності оскаржуваної постанови, з урахуванням відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не впливають на вирішення справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про адміністративне правопорушення серії ВМ № 00000213 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до вимог 293 КУпАП та ч. 3 ст. 286 КАС України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про наявність поважних причин для пропуску строку на звернення до суду з позовом, виходячи з наступного.

Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанції в порушення приписів ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України вирішено питання про поновлення строку за відсутності відповідного клопотання позивача.

Між тим, колегія суддів зауважує, що після залишення ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 15.11.2021 без руху позовної заяви ОСОБА_1 через пропуск строку звернення до суду, представником позивача було подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій наведено причини пропуску такого строку.

Вказана заява міститься в матеріалах справи, а тому посилання відповідача, що суд першої інстанції вирішив питання про поновлення строку подання позову без відповідного клопотання, є необґрунтованими.

В заяві про поновлення пропущеного строку позивач посилався на те, що, отримавши 22.10.2021 року постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті серії ВМ №00000213 від 18.10.2021 року, невідкладно звернувся до ТОВ «Авто Старт Транс» з листом про надання пояснень про обставини справи, відповідь на який отримав 28.10.2021 року.

Враховуючи, що сідловий тягач MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 , та напівпричіп MEGA MNW, д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі договору оренди транспортних засобів №01/10/2021 від 01.10.2021 року перебувають в користуванні ТОВ «Авто Старт Транс», тому суд вважає обґрунтованими твердження позивача про те, що до отримання інформації від підприємства не міг дізнатися про порушення свого права.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що листування особи, котру притягнуто до адміністративної відповідальності з контрагентами не впливає на перебіг строку звернення до суду з позовом, оскільки позивач до отримання інформації від ТОВ «Авто Старт Транс» про обставини прийняття постанови не міг дізнатися про порушення свого права, а тому судом першої інстанції обґрунтовано визнано вказані обставини поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Європейський суд з прав людини у п. 37 рішення «Мушта проти України"(Заява N 8863/06), у справі «Мєтьолкіна та інші проти України» (заява № 4827/11 та 4 інші) зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням… однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з метою забезпечення ефективного доступу до суду необхідно поновити строк звернення до суду з позовом, оскільки він пропущений з поважних причин

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції необґрунтовано стягнуто з відповідача судовий збір в розмірі 908,00 грн., в той час як на думку відповідача він має становити 454,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» У разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір, ставка якого становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 по справі № 543/775/17 зазначила, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2021р. становив 2270 грн.

Таким чином, судовий збір за подання позовної заяви по даній справі становить 454,00 грн.

Між тим, позивачем помилково було сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн.

Отже, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Таким чином рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 04.01.2022 року у справі № 545/3600/21 підлягає скасуванню в частині стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті судового збору в розмірі 454,00 грн., а в іншій частині залишенню без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 04.01.2022 року у справі № 545/3600/21 підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 04.01.2022 року у справі № 545/3600/21 скасувати в частині стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

В іншій частині рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 04.01.2022 року у справі № 545/3600/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський