Справа № 175/2098/21
Суддя: Новік Л. М.
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/2098/21
Провадження № 2-а/175/26/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого .2023 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - Новік Л.М.,

з участю секретаря - Гонти С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора першої роти четвертого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Тараненка Владислава Юрійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора першої роти четвертого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Тараненка Владислава Юрійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовує тим, що 26.05.2021 близько 13 год. 57 хв. позивач, керуючи легковим автомобілем «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по автодорозі М-04 «Знам`янка Луганськ Іварини», з боку м. Павлоград у прямку м. Дніпро, при цьому слідуючи із допустимою швидкістю руку на вказаній ділянці дороги. На в`їзді до м. Дніпро позивача зупинив інспектор 1-4 роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовий поліції Тараненко Владислав Юрійович, який повідомив позивачу про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, начебто ним було перевищено дозволену швидкість руку населеному пункті на 24 км/год, чим порушено п. 12.4. ПДР України. Через декілька хвилин інспектор Тараненко В.Ю. вручив позивачу постанову про накладених адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, cepії EAH № 4263187. Згідно змісту вказаної постанови 26.05.2021 о 13 год. 57 хв. в смт. Слобожанське по вул. Володимирській, 1, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 74 км/год. Швидкість руху вимірювалася лазерним приладом «TruCam LTI 2020 TC000672». Крім цього, як доказ вчиненого, інший інспектор, дані якого мені не відомі, надав для огляду відеозапис з вказаного вимірювача, який тримав у руках і відповідно таким же чином і вимірював швидкість руку автомобіля позивача. Жодного стаціонарно встановленого вимірювача швидкості руху, на автодорозі не було. На приладі «TruCam LTI 2020 TC000672», інформацію із якого інспектори використовували як доказ, не було зазначено, що на момент фіксації швидкості руху автомобіля позивача він вже рухається в межах якогось населеного пункту, чи то м. Дніпро, чи то смт. Слобожанське. Не вказано яка була відстань від приладу «TruCam LTI 20/20 TC000672», який не був стаціонарно закріплений та його у руках тримав інспектор, до автомобіля позивача, оскільки на той час він міг ще рухатися за межами населеного пункту, між населеними пунктами, зменшуючи швидкість, а прилад «TruCam LTI 2020 TC000672» перебувати в населеному пункті. Також відсутні відомості як доказ про те, що в зоні фіксації вимірювачем швидкості «TruCam LTI 20/20 TC000672» саме 26.05.2021 року о 13 год. 57 хв, були розміщені та діяли обмеження, передбачені дорожніми 5.45 "Населений пункт": 5.46 "Кінець населеного пункту"; 5.70 «Фото, відеофіксування порушень» ПДР України, та на якій відстані від вказаних дорожніх знаків, якщо такі були, знаходився прилад «TruCam LTI 20/20 TC000672». Із зафіксованої інформації приладом «TruCam LTI 20/20 TC000672», не вбачається населений пункт чи забудована ділянка, лише лісосмуга. Слід наголосити, що фіксація швидкості руху автомобіля «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер: НОМЕР_2 , здійснювалася лазерним приладом «TruCam LTI 20/20 TC000672», якого інспектор поліції тримав у руках, хоча в положенні ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» чітко зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Отже, фіксування швидкості руху проводилося у незаконний спосіб. Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Натомість, постанова серії EAH № 4263187 не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму. Після зупинки автомобіля позивача інспектором Тараненко В.Ю., останнім було роз`яснено тільки те що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, порушивши вимоги п. 12.4. ПДР Украи. Однак, інспектором. ОСОБА_2 та іншими інспекторами позивачу не були роз`яснені мої права та обов`язки, як зазначено в ст. 279 КУпАП, також не була роз`яснені ст. 63 Конституції України, і головне, позивачу не було роз`яснено зміст ст. 268 КУпАП, чим фактично позивач був позбавлений можливості скористатися своїми правами, як особи яка притягається до адміністративної відповідальності. Позивач вважає за необхідне зазначити, що інспектор Тараненко В.Ю. сказав йому розписатися на постанові про факт її отримання. Позивач поставив один підпис, відразу ж позивачу сказали «і ось тут», він розписався. Тобто позивач був упевнений, що саме за факт отримання постанови серії ЕАН № 4263187 він двічі розписався. Однак, переглядаючи свій примірник постанови через деякий час, побачив, що за отримання постанови необхідний один підпис, а інший підпис ставиться особою як підтвердження роз`яснення їй прав передбачених ст. 268 КУпАП, що не відповідає дійсності, позивачу його права роз`яснені не були. За вищевказаних обставин, інспектором 1-1 роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовим поліції Тараненко Владиславом Юрійовичем, відносно ОСОБА_1 , на місці зупинки, була винесена незаконна та необгрунтована постанова серії EAH № 4263187 від 26.05.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України та є необгрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Такі дії відповідача та винесена щодо ОСОБА_1 постанова є протиправними та незаконними, а тому постанова підлягає безумовному скасуванню. Працівником поліції не надано доказів того, що позивач, керуючи транспортним засобом, перевищив встановлені обмеження швидкості руху саме в населеному пункті на 24 км/год. Таким чином, лише одноособове твердження відповідача щодо наявності якогось порушення, без належних та допустимих доказів провини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, виключає притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В супереч вищезазначеним нормам матеріального права, інспектором 1-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовим поліції Тараненко Владиславом Юрійовичем не повно та не всебічно з`ясовано всі обставини справи, щодо наявності чи відсутності вини позивача. Крім того, не зважаючи на вищевикладені норми законодавства відповідачем не надано доказів правомірності своїх дій, не спростовано доводи позивача та не подано жодного безспірного доказу, який би свідчив про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Просить суд, судові витрати покласти на відповідача, скасувати постанову серії ЕАН № 4263187 від 26.05.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Ухвалою суду від 17.01.2022 р. за заявою позивача після відкриття спрощеного провадження залучено до участі у даній справі в якості співвідповідача - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.

Не погодившись з позовними вимогами, представником відповідача подано відзив на позов. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначає, поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Акцентуємо увагу суду на тому, що після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу були роз`яснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем під час розгляду справи не надано. Тож, пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності, що є неприпустимим. Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень. Таким чином, 26.05.2021 інспектором Управління Тараненко Владиславом Юрійовичем (надалі поліцейський), у відповідності до вищезазначених норм чинного законодавства, було винесено постанову серії EAH № 4263187 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 340 гривень. Вказана постанова обгрунтована тим, що позивач, керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos, з номерним знаком НОМЕР_1 за адресою Дніпропетровська обл., Дніпровський (Сільський) р-н, смт Слобожанське, вул. Володимирська, буд. 1, рухався зі швидкістю 74 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населених пунктах на 24 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam LT1 20/20 № 000672. При цьому акцентуємо увагу суду, що вказана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, відповідно до яких постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. 3 вищенаведеного випливає висновок, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-У від 14.07.2015 правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов`язковим до виконання, як нормативно- правовий акт вищої юридичної сили. Щодо посилання позивача на відсутність доказів, якими б підтверджувалось розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаків 5.45, 5.46 та 5.70. Окрім того, дорожній знак 5.70 лише попереджає водія про можливість фіксації порушень вимог Правил дорожнього руху. Навіть якщо з якоїсь невстановленої причини дорожній знак 5.70 був відсутній на ділянці дороги, на якій здійснювалась фіксація порушення швидкісного режиму позивачем, така обставина жодним чином не зумовлює відсутність повного складу адміністративного правопорушення у діях останнього, оскільки водій зобов`язаний постійно неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху та Закону України «Про дорожній рух», а не тільки тоді, коли володіє інформацією щодо здійснення контролю за їх дотриманням. Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху. У населених пунктах організований інтенсивний дорожній рух, що вимагає підвищеної уваги до забезпечення безпеки на проїзній частині, тому в таких місцях на всіх ділянках доріг (крім житлових зон і територій підприємств) встановлено максимально допустиме обмеження швидкості руху в 50 км/год. Дане обмеження встановленої максимальної швидкості руху вводиться знаком 5.45 «Початок населеного пункту» і скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту». Дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Дорожній знак 5.46 «Кінець населеного пункту». Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знаки 5.45 i 5.46 встановлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги. У оскаржуваній постанові зазначено, що подія зафіксована біля буд. 1, по вул. Володимирській, смт. Слобожанське тобто безпосередньо у населеному пункті.

Додатково до зазначеного, звертаємо увагу суду на законність підстав та порядку використання поліцейськими лазерних вимірювачів швидкості TruCam. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму (тобто, основною функцією даного приладу є здійснення певних вимірювань, а здійснення фото- або відеофіксації є додатковою функцією), що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Звертаємо увагу суду, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів Державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України. 29 серпня 2012 фірмі Laser Technology, Inc., яка є виробником TruCAM, було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012. Процедура проведення державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки з подальшою реєстрацією таких типів вимірювальної техніки в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки була передбачена положеннями Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 р. № 113/98-ВР, (втратив чинність 01.01.2016 р.) та іншими підзаконними нормативно-правовими актами, які наразі втратили чинність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 р. № 113/98-ВР, (втратив чинність 01.01.2016 р.) засоби вимірювальної техніки, призначені для серійного виробництва в Україні або для ввезення на територію України партіями, підлягають державним приймальним та контрольним випробуванням з метою затвердження типів цих засобів або контролю їх відповідності затвердженим типам і обов`язковим вимогам нормативних документів з метрології. Також відповідно до п. 1.3. Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки», затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 19.02.2002 № 100 (втратив чинність 14.06.2016 р.) сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки видаються на підставі позитивних результатів державних приймальних або державних контрольних випробувань засобів вимірювальної техніки іноземним виробникам засобів вимірювальної техніки або їхнім офіційним представникам в Україні (далі - іноземні виробники) - для офіційного підтвердження затвердження типу засобів вимірювальної техніки і можливості їх ввезення на територію України партіями. Тобто вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України партіями. Саме на виконання вимог вищевказаних нормативно-правових актів, які наразі втратили чинність, і здійснювалися державні приймальні випробування приладу TruCAM з подальшою реєстрацією останнього в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362 TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. Виходячи з вищевказаних положень, у разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Також необхідно зауважити, що відповідно до п. 3 Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.07.2016 № 1161, який є чинним, зберігання інформації про затверджені типи засобів вимірювальної техніки, унесені в установленому порядку до набрання чинності Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, як і формування та ведення вказаного реєстру, здійснювалося до 01.01.2019. При цьому, прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства. Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20302, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 14.12.2020 та чинного до 14.12.2021, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № TC000672, є придатним до застосування. Враховуючи вищевикладене, огляду приписи законодавства України, лазерні вимірювачі швидкості TruCAM, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного рєєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/111923 підтверджено придатність лазерного- вимірювача швидкості TruCAM до застосування. Необхідно зазначити, що можливість використання виробу TruCAM також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 № 04/02/03/-3008, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/ES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.Тому представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

В позовній заяві позивач просив розглядати дану справу без його участі.

В наданому відповідачем 2 відзиві на позов, представник відповідача просив розглядати справу без його участі.

Відповідач 1 в судове засідання не прибув, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

За вимогами ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 №23-рп/2010 (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як встановлено судом, 26.05.2021 року відносно позивача інспектором 1-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовим поліції Тараненко Владиславом Юрійовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ЕАН № 4263187 від 26.05.2021 року за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Згідно даної постанови правопорушення полягало в тому, що 26.05.2021 року о 13:57:26 в смт. Слобожанське, по вул. Володимирській 1, керуючи транспортним засобом «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер: НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 74 км/год, при цьому перевищив встановлені обмеження швидкості руху. Швидкість руху вимірювалась за допомогою лазерного вимірювача швидкості приладом «TruCam LTI 20/20 TC000672», чим порушив п.12.4 ПДР України.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 12.4 ПДР України встановлено, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, відповідно до частини першої статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

В п.1 ст.247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Аналогічний правовий висновок щодо обов`язку доказування в адміністративному процесі викладено в постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року (справа № 760/2846/17).

Право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення прямо передбачено ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Так, відповідно до ст.40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується фото- та відео- матеріалами, які зафіксовані лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20 TC000672».

Як видно з долученого до відзиву фотознімку,такий виготовлений за допомогою приладу TruCam, на ньому зображено автомобіль марки DAEWOO LANOS», реєстраційний номер: НОМЕР_2 , вказано дату, час, координати та швидкість руху вказаного автомобіля 74 км/ год., зафіксовано приладом TruCam, крім того відповідно до наданого фото-відео матеріалу чітко вбачається, що позивач рухається вже в межах міста, про що свідчить активна забудівля жилих будинків та табличка з написом «Місто Дніпро».

Лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20 TC000672» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012р. № UА-МІ/1-2903-2012. Міністерство економічного розвитку і торгівлі України затверджено тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20", який зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювання техніки за № У3197-12.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016р. № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/20302, виданого ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 14.12.2020р. та чинного до 14.12.2021р. лазерний вимірювач «TruCam LTI 20/20 TC000672» є придатним до застосування.

Лазерний вимірювач «TruCam LTI 20/20 TC000672», яким зафіксоване правопорушення, не відноситься до автоматичної фототехніки і відеотехніки, а здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «TruCam LTI 20/20 TC000672», спроможний робити лазерну фіксацію в автоматичному режимі, тому його показники можливо розцінювати, як беззастережний доказ по справі. Лазерний вимірювач «TruCam LTI 20/20 TC000672» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що підтверджується письмовою відповіддю ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДAPT'» від 01.10.2019 р. № 22-38/49.

Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 метрів поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Покликання позивача начебто працівники поліції повідомили про перевищення ним швидкості в за межами міста є безпідставними та не відповідають дійсності. Так, згідно долучених до матеріалів справи фото-відео файлів вбачається, що за допомогою приладу TruCAM LTI 20/20 зафіксовано місце руху, яке пролягає саме в смт. Слобожанське. Згідно оскаржуваної постанови серії ЕАН № 4263187 від 26.05.2021 року у вину позивачу власне і ставиться перевищення допустимої швидкості руху в смт. Слобожанське, вул. Володимирська 1.

Таким чином, надані відповідачем відеозапис та фотокартки, зроблені за допомогою приладу «TruCam LTI 20/20 TC000672», є належними та допустимими доказами вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції постанови про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, без складання протоколу, є правомірним.

Відтак, враховуючи те, що адміністративне порушення, допущене позивачем, підтверджено належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідає вимогам закону та підстави для її скасування - відсутні

Отже, в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 126, 245, 258, 268, 280, 286 КУпАП, керуючись статтями ст.ст. 139, 143, 241-246, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора першої роти четвертого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Тараненка Владислава Юрійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М. Новік