Справа № 360/1984/22
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/1984/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (далі відповідач), в якому позивач з урахуванням уточненої позовної заяви від 15 грудня 2022 року б/н, яка надійшла через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» 21 грудня 2022 року за вхідним реєстраційним № 14527/2022, просить (орфографія та семантика оригіналу збережена):

- визнати бездіяльність начальника Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області Юрченка А.Ф. протиправною, яка полягає в невиконанні посадових обов`язків, а саме для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, не виданні розпорядження яким оголошується простій або їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду;

- зобов`язати начальника Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області видати розпорядження про звільнення позивача з посади заступника міського голови Рубіжанської міської ради Луганської області, з питань діяльності виконавчих органів ради на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням);

- зобов`язати Рубіжанську міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області здійснити розрахунок з невиплаченої заробітної плати, нарахувати та виплатити заробітну плату за період з 01.04.2022 на час звільнення, тобто на час видання розпорядження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до рішення Рубіжанської міської ради Луганської області від 02 грудня 2020 року № 2/9, позивача затверджено на посаду заступника міського голови Рубіжанської міської ради Луганської області з питань діяльності виконавчих органів ради. Таким чином з 03 грудня 2020 року позивач фактично займала посаду та виконувала обов`язки заступника міського голови Рубіжанської міської ради Луганської області з питань діяльності виконавчих органів ради.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. На цей час позивач знаходилась в м. Рубіжне та виїхала до м. Черкаси на початку квітня місяця 2022 року, приблизно 7 числа.

Відповідно до Указу Президента України від 31 березня 2022 року № 192/2022 замість Рубіжанської міської ради Сєвєродонецького району Луганської області утворено Рубіжанську міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області, керівником якої призначено ОСОБА_2 .

Начальник Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, будучи призначеним на посаду керівника, повинен був затвердити структуру та штатний розпис міської військової адміністрації, для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду (пункт 1 частини другої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»), чого керівником військової адміністрації ОСОБА_2 також і до цього часу зроблено не було, в чому й полягає бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що й спричинили наступні наслідки.

23 червня 2022 року від начальника відділу кадрової роботи Рубіжанської міської ради Калганової С.М. на номер мобільного телефону позивача через мережу Вайбер надійшло таке повідомлення: «Указом Президента України № 192/2022 від 31.03.2022 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Луганській області» (далі - Указ) на виконання Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з 01.04.2022 утворено Рубіжанську міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області. Указ опубліковано у газеті «Урядовий кур`єр» від 01.04.2022 № 75. Таким чином, указ набув чинності 01.04.2022. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі введення воєнного стану в окремих місцевостях у зв`язку із збройною агресією Російської федерації у Донецькій та Луганській областях: у день набрання чинності актом Президента України про утворення військової адміністрації припиняються згідно із цим законом повноваження: міських рад, міських голів, інших посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах місцевого самоврядування, старост - у разі утворення військової адміністрації відповідного населеного пункту. Враховуючи викладене вище, ваші повноваження припинено 01.04.2022.».

Відповідно до пункту 2-1 «Прикінцеві положення» Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі введення воєнного стану в окремих місцевостях у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях: 1) у день набрання чинності актом Президента України про утворення військової адміністрації припиняються згідно із цим Законом повноваження: обласної ради, її виконавчого апарату, посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах, - у разі утворення відповідної обласної військової адміністрації; районної ради, її виконавчого апарату, посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах, - у разі утворення відповідної районної військової адміністрації; сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, їх виконавчих органів, сільських, селищних, міських голів, інших посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах місцевого самоврядування, старост - у разі утворення військової адміністрації відповідного населеного пункту (населених пунктів).

При наданні через мережу Вайбер керівник відділу кадрової роботи ОСОБА_3 не повідомила позивача, яким чином можна отримати якісь документи, а саме розпорядження чи інші документи, які стали підставою для звільнення з займаної посади заступника міського голови Рубіжанської міської ради, правонаступником якої стала Рубіжанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області. В ході бесіди в телефонному режимі керівник відділу кадрової роботи ОСОБА_3 нічого пояснити з цього приводу не змогла.

Таким чином підставою припинення повноважень сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, їх виконавчих органів, сільських, селищних, міських голів, інших посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах місцевого самоврядування, старост - у разі утворення військової адміністрації відповідного населеного пункту (населених пунктів), є саме введення воєнного стану в окремих місцевостях у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Проте Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, а не у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Отже, у разі прийняття рішення про припинення повноважень посадових осіб органу місцевого самоврядування, які працюють у цьому органі, а саме в Рубіжанській міській раді, начальник призначеної Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області повинен видати наказ, розпорядження, інший документ, яким припинити повноваження посадових осіб органу місцевого самоврядування, чого ним зроблено не було.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП України) роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Чого в разі надіслання смс в соціальній мережі Вайбер зроблено не було.

Приблизно 11 квітня 2022 позивач особисто спілкувалась з начальником Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області ОСОБА_2 з приводу виплати заробітної плати працівникам відомств, а саме відділу освіти, лікарям та іншим, на що він повідомив, що позивач особисто немає права вимагати виплати заробітної плати. Від ОСОБА_2 позивач отримала пропозицію зустрітися в м. Рубіжне, на що остання повідомила, що тільки що звідти виїхала, що там проходять безпосередньо бойові дії та запропонувала зустрітися в іншому місці. На таку пропозицію ОСОБА_2 повідомив позивачу, що передзвонить пізніше, але більше дзвінків від нього не надходило. Позивач до нього також не змогла додзвонитися.

12 жовтня 2022 року позивач на електронну адресу Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області надіслала заяву про надання копії розпорядження про звільнення, а у разі його відсутності просила видати розпорядження, яким звільнити позивача з посади на підставі статті 38 КЗпП України - за власним бажанням.

18 жовтня 2022 року на електронну адресу позивача за підписом начальника Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області Юрченка А.Ф. надійшов лист від 17 жовтня 2022 року за № вих/262/2022, яким повідомлено, що в Рубіжанській міській військовій адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області відсутнє розпорядження про звільнення позивача. Також позивачу запропоновано згідно з абзацом другим частини четвертої статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» звернутися до центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи та подати заяву про припинення трудового договору.

З урахуванням вищевикладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рубіжанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області позов не визнала, про що через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» 16 січня 2023 року за вхідним реєстраційним № 350/2023 подала відзив на позовну заяву від 16 січня 2023 року, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що Указом Президента України від 31 березня 2022 року № 192/2022 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів Луганської області» утворено Рубіжанську міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області. Указ набрав чинності з дня оприлюднення, тобто з 01 квітня 2022 року.

Розпорядженням Президента України від 31 березня 2022 року № 48/2022-рп А. Юрченка призначено начальником Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області. Приступив ОСОБА_2 до виконання обов`язків начальника військової адміністрації з 13 квітня 2022 року згідно з розпорядженням від 13 квітня 2022 року № 1 «Про виконання обов`язків начальника Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області».

З посиланням на положення статей 4, 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» відповідач зазначив, що утворення військової адміністрації населеного пункту тимчасово обмежує реалізацію місцевого самоврядування, оскільки вже з моменту її утворення до військової адміністрації населеного пункту переходять повноваження органу місцевого самоврядування, визначені частиною другою статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Серед них, зокрема: низка самоврядних повноважень місцевого самоврядування складання, затвердження, внесення змін та управління місцевим бюджетом, управління майном та юридичними особами, утвореними територіальною громадою, забезпечення окремих публічних, соціальних послуг на території тощо.

Рубіжанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області утворена як юридична особа та набула відповідних прав з моменту державної реєстрації 11 квітня 2022 року. При цьому Рубіжанська міська рада Луганської області як суб`єкт владних повноважень та як юридична особа не припинялась. Просто змінився обсяг рішень та дій, які міська рада могла вчиняти, а також змінилась координація діяльності. З моменту утворення Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області усі рішення з питань, передбачених частиною другою статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», мав право приймати начальник військової адміністрації.

Таким чином з моменту утворення Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області її повноваження були суворо обмежені частиною другою статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», яка не передбачала права начальника військової адміністрації приймати будь-які кадрові рішення щодо працівників Рубіжанської міської ради Луганської області та її виконавчих органів.

І лише після прийняття Верховною Радою України за поданням Президента України рішення про передачу начальнику військової адміністрації всіх повноважень міської ради у останнього з`явилось не тільки право вирішувати всі питання місцевого самоврядування на території громади, а й право на затвердження тимчасової структури виконавчих органів міської ради; отримано в пряме підпорядкування апарат міської ради та її виконавчого комітету, інші виконавчі органи ради, комунальні підприємства, усі станови та організації громади.

Постанова Верховної Ради України «Про здійснення начальниками Кремінської і Рубіжанської міських військових адміністрацій Сєвєродонецького району Луганської області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»» № 2333-IX була прийнята 01 липня 2022 року, а набрала законної сили з моменту опублікування 05 липня 2022 року.

Таким чином у період часу з 01 квітня 2022 року по 04 липня 2022 року, начальник Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області не мав необхідних повноважень, а з моменту їх виникнення 05 липня 2022 року повноваження не розповсюджувались на період з 01 квітня 2022 року по 04 липня 2022 року, зважаючи на зміст конституційного принципу незворотності дії закону у часі.

Таким чином до прийняття Верховною Радою України означеного рішення про передачу начальнику військової адміністрації повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Рубіжанська міська рада Луганської області прямо не підпорядковувалась начальнику військової адміністрації та жодних рішень з кадрових питань щодо працівників міської ради та її виконавчих органів начальник військової адміністрації приймати не мав права.

Отже, резюмує відповідач, за відсутності у період часу з 01 квітня 2022 року по 04 липня 2022 року законодавчо закріплених необхідних повноважень щодо прийняття кадрових рішень стосовно працівників міської ради, у тому числі і щодо позивача, зокрема і про оголошення простою або переведення на іншу посаду, правові підстави для їх прийняття були відсутні.

Таким чином твердження позивача про те, що начальник Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, будучи призначеним на посаду керівника, повинен був затвердити структуру та штатний розпис міської військової адміністрації (для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну або нижчу посаду (пункт 1 частини другої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану») відповідач вважає такими, що не мають правового підґрунтя та є юридично неспроможними.

Твердження позивача щодо правонаступництва Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області після Рубіжанської міської ради Луганської області відповідач вважає нормативно не підтвердженими, а отже, припущеннями.

Щодо зобов`язання Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області здійснити розрахунок з невиплаченої заробітної плати, нарахувати та виплатити заробітну плату при звільненні за період з 01 квітня 2022 року на час звільнення, тобто на час видання розпорядження, відповідач вказав на відсутність у період з 01 квітня 2022 року по 04 липня 2022 року даних для розрахунку заробітної плати позивача у зв`язку з відсутністю права у начальника Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області приймати кадрові рішення стосовно працівників Рубіжанської міської ради Луганської області, а відповідно і обов`язку нараховувати та виплачувати їм заробітну плату.

Стосовно періоду розрахунку заробітної плати з 05 липня 2022 року відповідач зазначив, що такий розрахунок не здійснювався, зокрема у зв`язку з незбереженням та непереданням військовій адміністрації первинних даних про працівників особових справ, штатного розпису, кадрових розпоряджень, бухгалтерської документації Рубіжанською міською радою Луганської області, а також з урахуванням наведеного нижче.

У період з 01 квітня 2022 року позивач не був працівником військової адміністрації, трудові обов`язки за посадою заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів не виконував, у табелі обліку робочого часу працівників не обліковувався, а тому заробітна плата як винагорода за виконану роботу позивачу не нараховувалась та відповідно не виплачувалась.

Окремо відповідач звернув увагу суду на те, що за інформацією Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості ОСОБА_1 19 вересня 2022 року звернулась до Солом`янської районної філії КМЦЗ для отримання статусу безробітного та подала заяву про звільнення з роботи з Рубіжанської міської ради Луганської області з 20 вересня 2022 року за власним бажанням відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України. 22 вересня 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про призначення допомоги по безробіттю.

З посиланням на норму статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» відповідач вказав, що дію трудового договору ОСОБА_1 з Рубіжанською міською радою Луганської області припинено 20 вересня 2022 року. Про припинення трудових відносин з Рубіжанською міською радою Луганської області, яке вже відбулось в односторонньому порядку 20 вересня 2022 року, позивач суду не повідомила.

На підставі викладеного, відповідач у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Ухвалою від 28 листопада 2022 року, з урахуванням ухвали від 28 листопада 2022 року про виправлення описки, позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 13 грудня 2022 року продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 26 грудня 2022 року про відкриття провадження в адміністративній справі суд визначив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 03 грудня 2020 року працювала в Рубіжанській міській раді Луганської області на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, про що свідчать записи в трудовій книжці від 21 грудня 2015 року серії НОМЕР_2 .

Отже, ОСОБА_1 була посадовою особою місцевого самоврядування та проходила публічну службу в органах місцевого самоврядування.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 31 березня 2022 року № 192/2022 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Луганській області», який згідно з пунктом 3 набирає чинності з дня його оприлюднення, на виконання Закону України «Про правовий режим воєнного стану» утворено: Кремінську міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області та Рубіжанську міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/192/2022#Text).

Зазначений указ опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» за 01 квітня 2022 року № 75.

Отже, Указ Президента України від 31 березня 2022 року № 192/2022 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Луганській області» набрав чинності 01 квітня 2022 року.

Розпорядженням Президента України від 31 березня 2022 року № 48/2022-рп «Про призначення А. Юрченка начальником Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області» призначено Юрченка Андрія Федоровича начальником Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/48/2022-%D1%80%D0%BF#Text).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 23 лютого 2023 року Рубіжанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області (ідентифікаційний код 44779753, місцезнаходження: пл. Володимирська, буд. 2, м. Рубіжне, Сєвєродонецький район, Луганська область, 93000) є органом державної влади, державна реєстрація створення юридичної особи проведена 11 квітня 2022 року, номер запису: 000001499.

Таким чином, Рубіжанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області набула правосуб`єктності, прав та обов`язків 11 квітня 2022 року - з дня внесення запису про її державну реєстрацію як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Розпорядженням від 13 квітня 2022 року № 1 «Про виконання обов`язків начальника Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області» начальник Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області Андрій Юрченко визначив, що він приступає до виконання обов`язків начальника Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

ОСОБА_1 звернулась до начальника Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області Андрія Юрченка з заявою від 12 жовтня 2022 року, в якій просила надати їй належним чином засвідчену копію розпорядження про її звільнення з посади заступниці міського голови Рубіжанської міської ради Луганської області. У разі відсутності такого розпорядження, просила видати розпорядження, яким звільнити її за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України.

Листом від 17 жовтня 2022 року за № вих/262/2022 Рубіжанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області повідомила позивачу, що у військовій адміністрації відсутнє розпорядження про її звільнення з посади заступниці міського голови Рубіжанської міської ради Луганської області, а відтак надати його не виявляється можливим. Щодо видання розпорядження про звільнення позивача за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України, в листі зазначено, що роботодавцем посадових та службових осіб міської ради та її виконавчих органів є відповідна рада в особі міського голови або секретаря міської ради, які були наділені повноваженнями до 1 квітня 2022 року. Також позивачу роз`яснено право припинити трудовий договір в односторонньому порядку, подавши до центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору, передбачене частиною четвертою статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Солом`янська районна філія Київського міського центру зайнятості листом від 25 листопада 2022 року за № 269.1-2472/22 надала Рубіжанській міській військовій адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області інформацію, зокрема про те, що ОСОБА_1 19 вересня 2022 року звернулась до Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості для отримання статусу безробітного та подала заяву про звільнення з роботи з Рубіжанської міської ради Луганської області з 20 вересня 2022 року за власним бажанням відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України. 22 вересня 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про надання статусу безробітного та заяву про призначення допомоги по безробіттю.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон № 389-VIII у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною першою статті 4 Закону № 389-VIII визначено, що на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.

Згідно з частинами другою, третьою статті 4 Закону № 389-VIII:

рішення про утворення військових адміністрацій приймається Президентом України за поданням обласних державних адміністрацій або військового командування;

військові адміністрації населених пунктів утворюються в одному чи декількох населених пунктах (селах, селищах, містах), в яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень, або їх фактичного невиконання, або припинення їх повноважень згідно із законом;

військову адміністрацію населеного пункту очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з посади Президентом України за пропозицією Генерального штабу Збройних Сил України або відповідної обласної державної адміністрації;

структуру і штатний розпис військових адміністрацій населених пунктів затверджує Головнокомандувач Збройних Сил України за поданням начальника відповідної військової адміністрації.

Військові адміністрації населених пунктів, а також районні, обласні військові адміністрації, утворені у зв`язку з нескликанням сесії відповідно районної, обласної ради у встановлені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» строки, здійснюють свої повноваження до дня першого засідання першої сесії відповідної ради, обраної після скасування воєнного стану. У разі створення районних, обласних військових адміністрацій для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку такі адміністрації здійснюють свої повноваження до скасування воєнного стану (частина восьма статті 4 Закону № 389-VIII).

Частиною першою статті 15 Закону № 389-VIII визначено, що військові адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Повноваження військових адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Повноваження військових адміністрацій населених пунктів на відповідній території регламентовані частиною другою статті 15 Закону № 389-VIII.

Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону № 389-VIII начальник військової адміністрації:

1) забезпечує на відповідній території додержання Конституції і законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади;

2) організовує роботу відповідної військової адміністрації та здійснює керівництво її діяльністю, несе персональну відповідальність за виконання військовою адміністрацією покладених на неї повноважень;

3) призначає на посади та звільняє з посад посадових і службових осіб, інших працівників відповідної військової адміністрації;

4) є розпорядником бюджетних коштів;

5) представляє відповідну військову адміністрацію та територіальну громаду у відносинах із державними органами, органами місцевого самоврядування, громадськими об`єднаннями, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, громадянами;

6) звертається до суду щодо визнання незаконними актів органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади;

7) укладає від імені територіальної громади, відповідної військової адміністрації договори згідно із законодавством;

8) видає накази та розпорядження у межах своїх повноважень, які мають таку ж юридичну силу, що і рішення відповідної ради (рад). Накази, видані в межах повноважень місцевих рад, мають бути оприлюднені, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом;

9) веде особистий прийом громадян та забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та громадських об`єднань.

Отже, начальник Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 15 Закону № 389-VIII має повноваження призначати на посади та звільняти з посад посадових і службових осіб, інших працівників Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, яка є тимчасовим державним органом.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правовий статус в відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону № 280/97-ВР визначено, що

виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами (абзац одинадцятий);

посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (абзац тринадцятий).

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування регулює Закон України від 07 червня 2001 року № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі Закон № 2493-ІІІ в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), який визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 3 Закону № 2493-ІІІ посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2493-ІІІ правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України.

Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно з абзацом третім статті 3 Закону № 2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою.

Прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, старости шляхом затвердження відповідною радою (абзац четвертий частини першої статті 10 Закону № 2493-III).

Статтею 20 Закону № 2493-III визначено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону). […] Рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом. […].

Статтею 11 Закону № 280/97-ВР визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 78 Закону № 280/97-ВР повноваження сільської, селищної, міської, районної в місті, районної, обласної ради можуть бути достроково припинені у випадках, передбачених законами України «Про військово-цивільні адміністрації», «Про правовий режим воєнного стану».

Частиною п`ятою статті 78 Закону № 280/97-ВР визначено, що повноваження сільської, селищної, міської, районної в місті, районної, обласної ради за наявності підстав, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, достроково припиняються з дня набрання чинності актом Президента України про утворення відповідної військово-цивільної, військової адміністрації.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 79 Закону № 280/97-ВР повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути достроково припинені також у випадках, передбачених законами України «Про військово-цивільні адміністрації», «Про правовий режим воєнного стану».

Повноваження сільського, селищного, міського голови припиняються достроково, а відповідна особа звільняється з посади з підстав, зазначених в абзаці другому частини другої цієї статті, - з дня набрання чинності актом Президента України про утворення відповідної військово-цивільної, військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів) (пункт 3-1 частини одинадцятої статті 79 Закону № 280/97-ВР).

Пунктом 2-1 статті 28 Закону № 389-VIII закріплено, що у разі введення воєнного стану в окремих місцевостях у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях:

1) у день набрання чинності актом Президента України про утворення військової адміністрації припиняються згідно із цим Законом повноваження: […] сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, їх виконавчих органів, сільських, селищних, міських голів, інших посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах місцевого самоврядування, старост - у разі утворення військової адміністрації відповідного населеного пункту (населених пунктів); […]

3) військові адміністрації населених пунктів, районні, обласні військові адміністрації здійснюють свої повноваження до дня першого засідання першої сесії відповідної ради, обраної після скасування воєнного стану; […].

З вищевказаних положень законодавства слідує, що у разі введення воєнного стану у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації у день набрання чинності актом Президента України про утворення військової адміністрації населеного пункту у Донецькій та Луганській областях автоматично припиняються повноваження відповідної ради, її виконавчих органів, міського голови, а також інших посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах місцевого самоврядування.

Указ Президента України від 31 березня 2022 року № 192/2022 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Луганській області», яким утворено Кремінську міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області та Рубіжанську міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області, набрав чинності 01 квітня 2022 року.

Відповідно, з 01 квітня 2022 року припинені повноваження Рубіжанської міської ради, її виконавчих органів, міського голови, а також інших посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах місцевого самоврядування.

Суд також зауважує, що Закон № 389-VIII не містить механізму реалізації «припинення повноважень» органу місцевого самоврядування, його виконавчих органів та посадових осіб.

Однак, повноваження посадових осіб органу місцевого самоврядування припиняються достроково в силу прямої норми Закону № 280/97-ВР пункту 3 частини першої статті 78 та пункту 3-1 частини одинадцятої статті 79 цього Закону, тому не потребують та не залежать від видання будь-яких додаткових рішень (локальних актів) про їх припинення.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 805/4702/18 та постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 812/676/17.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що з 01 квітня 2022 року повноваження заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Рубіжанської міської ради Луганської області Абрамян Тетяни Анатоліївни як посадової особи місцевого самоврядування припинені достроково з підстав, зазначених в абзаці четвертому підпункту 1 пункту 2-1 статті 28 Закону № 389-VIII, що має наслідком звільнення позивача з посади без видання будь-яких додаткових рішень (локальних актів) про припинення повноважень заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Також з листа Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості від 25 листопада 2022 року за № 269.1-2472/22 судом встановлено, що ОСОБА_1 19 вересня 2022 року (за місяць до подання цієї позовної заяви) звернулась до Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості для отримання статусу безробітного та подала заяву про звільнення з роботи з Рубіжанської міської ради Луганської області з 20 вересня 2022 року за власним бажанням відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України. 22 вересня 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про надання статусу безробітного та заяву про призначення допомоги по безробіттю.

Абзацом першим частини четвертої статті 7 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщена особа, яка звільнилася з роботи (припинила інший вид зайнятості), за відсутності документів, що підтверджують факт звільнення (припинення іншого виду зайнятості), періоди трудової діяльності та страхового стажу, реєструється як безробітна та отримує допомогу по безробіттю, соціальні та інші послуги за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття відповідно до законодавства.

Внутрішньо переміщена особа, яка не мала можливості припинити трудовий договір (інший вид зайнятості) відповідно до пункту 1 статті 36, статей 38, 39 Кодексу законів про працю України у зв`язку з неможливістю продовження роботи за таким трудовим договором (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю і соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття має право припинити такий трудовий договір в односторонньому порядку, подавши до центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору (абзац другий частини четвертої статті 7 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»).

Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 7 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» датою припинення трудового договору є день, наступний за днем подання такої заяви.

Отже, позовні вимоги про зобов`язання начальника Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області видати розпорядження про звільнення позивача з посади заступника міського голови Рубіжанської міської ради Луганської області, з питань діяльності виконавчих органів ради на підставі частини першої статті 38 Кодексу законів про працю України (за власним бажанням) мають очевидно штучний характер.

Щодо позовних вимог про визнання бездіяльності начальника Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області Юрченка А.Ф. протиправною, яка полягає в «невиконанні посадових обов`язків, а саме для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, не виданні розпорядження яким оголошується простій або їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду» суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 10 Закону № 389-VIII у разі утворення військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів) Верховна Рада України за поданням Президента України може прийняти рішення про те, що у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування начальник військової адміністрації: крім повноважень, віднесених до його компетенції цим Законом, здійснює повноваження сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського голови; може затвердити тимчасову структуру виконавчих органів сільської, селищної, міської ради (для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду).

Постановою Верховної Ради України від 1 липня 2022 року № 2333-IX «Про здійснення начальниками Кремінської і Рубіжанської міських військових адміністрацій Сєвєродонецького району Луганської області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»», яка набрала чинності 05 липня 2022 року, прийнято рішення, згідно з яким у період дії воєнного стану в Україні та 30 днів після його припинення чи скасування начальники Кремінської і Рубіжанської міських військових адміністрацій Сєвєродонецького району Луганської області: крім повноважень, віднесених до їх компетенції Законом України «Про правовий режим воєнного стану», здійснюють повноваження відповідних міських рад, їх виконавчих комітетів, відповідних міських голів; можуть затвердити тимчасову структуру виконавчих органів відповідної міської ради (для працівників, посади яких не включено до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду).

Протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Тобто бездіяльність суб`єкта владних повноважень є такою, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо певні дії повинні, але не вчиняються суб`єктом владних повноважень на реалізацію покладеної на нього компетенції.

Водночас відповідно до змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають їм можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох альтернативних варіантів управлінських рішень, кожен із яких є законним. При цьому повноваження державних органів не можуть визнаватися дискреційними за наявності лише одного правомірного та законно обґрунтованого варіанта поведінки суб`єкта владних повноважень.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у статті 2 КАС України критеріям, не втручається в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не в забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, його ключовим завданням є здійснення правосуддя. Суд, обираючи спосіб захисту прав у сфері публічно-правових відносин, не може у своєму рішенні використовувати повноваження суб`єкта владних повноважень, оскільки адміністративний суд у виборі способу захисту прав у сфері публічно-правових відносин обмежується конституційними засадами.

Суд не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача, підміняти його і перебирати на себе надані йому повноваження.

Норму про затвердження тимчасової структури виконавчих органів сільської, селищної, міської ради закріплено законодавцем не як обов`язок, а як дискреційне повноваження начальника військової адміністрації, на що вказує слово «може» затвердити тимчасову структуру виконавчих органів сільської, селищної, міської ради (для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду).

За встановлених у цій справі обставин чинне законодавство не визначає безальтернативного обов`язку відповідача прийняти рішення про затвердження тимчасової структури виконавчих органів відповідної міської ради (для працівників, посади яких не включено до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду).

Оскільки повноваження начальника Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області щодо затвердження тимчасової структури виконавчих органів відповідної міської ради (для працівників, посади яких не включено до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду) є дискреційними, у межах спірних правовідносин відсутня протиправна бездіяльність, яку оскаржує позивач.

Позовні вимоги про зобов`язання Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області здійснити розрахунок з невиплаченої заробітної плати, нарахувати та виплатити заробітну плату за період з 01 квітня 2022 року на час звільнення, тобто на час видання розпорядження, слід залишити без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» регламентовано, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Оскільки повноваження посадових та службових осіб Рубіжанської міської ради Луганської області припинились у день набрання чинності актом Президента України про утворення Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області 01 квітня 2022 року, а також у зв`язку з тим, що позивач не перебуває у трудових відносинах з відповідачем, який є тимчасовим державним органом, з огляду на положення статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», правових підстав для виплати заробітної плати позивачу, починаючи з 01 квітня 2022 року, немає.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із частиною другою статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2481,00 грн. Тобто, за одну вимогу немайнового характеру фізична особа мала сплатити судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Разом з цим, відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки позовна заява у цій справі подана до суду в електронній формі, позивач мала сплатити судовий збір за подання до суду адміністративного позову з позовними вимогами немайнового характеру в розмірі 793,92 грн (992,40 грн х 0,8).

При зверненні до суду з позовом у цій справі позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн, про що свідчить дублікат квитанції від 05 грудня 2022 року № 0.0..1.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою внесено судовий збір у розмірі більшому, ніж встановлено законом, на 198,48 грн.

Разом з тим, за приписами пункту 1 частини першої, частини другої статті 7 Закону № 3674-VI в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, переплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу право звернення до суду із клопотанням про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову в розмірі 793,92 грн покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Рубіжанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (ідентифікаційний код 44779753, місцезнаходження: пл. Володимирська, буд. 2, м. Рубіжне, Сєвєродонецький район, Луганська область, 93000) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська