Справа № 520/154/23
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №520/154/23

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
з питання повернення позову
24 лютого 2023 р. м. Харків
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Старосєльцева О.В., розглянувши питання наявності правових підстав для прийняття до розгляду позову ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до ІНФОРМАЦІЯ_1 про: 1) визнання рішення та заключення ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 14.12.2021р. недійсним, де позивача визнали придатним до військової служби за гр. 2 ст. 47-В МОЦ 2008р. №402, так як це рішення порушило його права, свободу, законні інтереси та завдало шкоди здоров`ю, -
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 04.01.2023р.
Ухвалою суду від 09.01.2023р. позов було залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків в оформленні матеріалів позову протягом 10 робочих днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху. Встановлено, що способом усунення недоліків позовної заяви є подання до суду: документу про сплату судового збору на суму 1073,60 грн.; заяви про поновлення строку звернення до суду з доданням доказів на їх підтвердження; уточненої позовної заяви щодо складу відповідачів відповідно до вимог п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, з урахуванням положень ст. 161 КАС України, разом з її копіями, а також копіям доданих до позовної заяви документів, відповідно до кількості учасників справи; копії оскаржуваного рішення або клопотання про його витребування.
23.01.2023р. позивачем подано до суду заяву на усунення недоліків ухвали суду від 09.01.2023р. разом з документом про сплату судового збору на суму 1073,60 грн.
При цьому, замість усунення решти недоліків в оформленні позову 20.02.2023р. заявник подав заяву про зміну вимог позову та клопотання про поновлення строку звернення до суду.
Отже, недоліки первісного позову стосовно складу відповідачів відповідно до вимог п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, з урахуванням положень ст. 161 КАС України та копії оскаржуваного рішення або клопотання про його витребування, залишились невиправленими.
В тексті уточненого позову заявником викладена вимога про зобов`язання відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 виконати дії згідно до Закону України - призначити Військово - лікарську комісію (ВЛК) для проведення військово-лікарської експертизи відносно ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання про усунення недоліків в оформленні позову, поновлення строку звернення до суду та прийняття до провадження заяви про зміну позовних вимог, суддя виходить з наступних підстав та мотивів.
В ухвалі суду від 09.01.2023р. встановлено, що даний позов подано позивачем поза межами шестимісячного строку, встановленого ч.2 ст.122 КАС України, проте, заяви про поновлення цього строку та належних доказів поважності причин пропуску цього строку, які не дозволяли позивачу подати позовну заяву у встановлений законом строк без невиправданих зволікань, до суду не надано.
За змістом п.9 ч.3 ст.2, ч.2 ст.44, ч.1 ст.45 КАС України кожен учасник суспільних відносин повинен забезпечити дотримання обов`язку вчинення процесуальних дій із захисту прав та інтересів у судовому порядку у строк, визначений відповідним процесуальним законом.
Суд відзначає, що згідно з ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
У силу приписів ч.1 ст.121 та ч.1 ст.123 КАС України умовою для поновлення пропущеного процесуального строку є поважність причини, котра зумовила такий стан практичної реалізації процесуальної дії.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України під час відправлення правосуддя належить враховувати правові висновки Верховного Суду.
Постанова Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №640/25046/19 містить правовий висновок, згідно з яким причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежить від волевиявлення сторони і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Окрім того, у силу правових висновків постанови Верховного Суду від 20.04.2022р. у справі №807/627/16: 1) День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.; 2) Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.; 3) Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У силу правового висновку п.20 постанови Верховного Суду від 07.12.2022р. у справі №420/4995/21 під час вирішення питання про дотримання особою, яка звернулася до суду з адміністративним позовом, встановленого строку звернення з`ясуванню підлягають наступні обставини, а саме: - за захистом якого порушеного права особа звернулася до суду; - коли особа дізналася про порушення своїх прав (чи дотримано строк з дати обізнаності); - коли вона повинна була дізнатися про їх порушення; - чи мала вона можливість дізнатися про порушення своїх прав; - наявність поважних причин, які об`єктивно заважали дізнатись про порушення своїх прав чи звернутися з позовом до суду.

При цьому, слід зважати, що у постанові Верховного Суду від 19.12.2022р. у справі №420/13281/20 сформульовано правовий висновок, за яким на етапі відкриття провадження у справі у суду відсутні повноваження витребовувати будь-які докази. Суд вивчає лише ті докази, що надійшли разом з позовною заявою. Проте суд, встановивши порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду, керуючись ст. ст. 123, 169 КАС України має залишити позовну заяву без руху, запропонувавши позивачу подати заяву про поновлення такого строку із зазначенням причин пропуску.

Подане заявником клопотання про поновлення строку звернення до суду не обґрунтовано жодним юридично спроможним доводом, належних доказів поважності причин пропуску цього строку, які не об`єктивно не дозволяли позивачу подати позовну заяву у встановлений законом строк без невиправданих зволікань, позивачем до суду не надано.

Тому дане клопотання підлягає залишенню без задоволення.

Стосовно прийняття до провадження уточненого позову суд зазначає, що сформульована у цьому процесуальному документі вимога заявника не містить складу юридичного спору взагалі.

По-перше, замість реально існуючих суб`єктів владних повноважень системи Міністерства оборони України, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 заявник у тексті позову зазначив вигаданого та неіснуючого суб`єкта права - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

По-друге, вимога про зобов`язання виконати дії згідно до Закону України об"єктивно не спрямована на захист права приватної особи у сфері публічно-правових відносин у зв`язку із явною та очевидною неконкретизацією повного найменування або реквізитів відповідного акту права.

По-третє, вимога про призначення Військово - лікарську комісію (ВЛК) для проведення військово - лікарської експертизи відносно ОСОБА_1 взагалі не підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.13 ст.2 Закону України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які призиваються або приймаються на військову службу, а також військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.

Відносини з проведення військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України унормовані приписами Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (затверджено наказом міністра оборони України від 14.08.2008р. №402, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. за №1109/15800; далі за текстом - Положення №402).

За визначенням п.п.1.1 Розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з п.2.1 Розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

У силу п.2.2 Розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом.

Як то указано у п.2.6.1 Положення №402, до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать, зокрема, ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК.

Відповідно до п.п.2.6.2 Розділу І Положення №402 позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (у гарнізонних, госпітальних ВЛК не менше ніж три лікарі, в інших ВЛК і ЛЛК - терапевта, хірурга, невропатолога, окуліста, стоматолога, оториноларинголога, психіатра) і секретаря з середньою медичною освітою. До складу ВЛК (ЛЛК) можуть призначатися лікарі інших спеціальностей.

Пунктом 2.6.9 Положення Розділу І №402 передбачено, що позаштатні ВЛК здійснюють службове листування через діловодство військових лікувальних, цивільних лікувально-профілактичних закладів, військових частин, при яких ці комісії утворені.

У відповідності до п.2.6.10 Розділу І Положення №402 забезпечення позаштатних ВЛК медичною технікою та майном, медичними приладами, інструментами, медикаментами, господарським інвентарем, меблями, речовим майном і канцелярським приладдям, виділення їм приміщення і забезпечення комунальними послугами покладається на військові лікувальні, цивільні лікувально-профілактичні заклади, військові частини, при яких ці комісії утворені.

Згідно з п.2.6.11 Розділу І Положення №402 документи позаштатних ВЛК скріплюються гербовою печаткою військового лікувального, цивільного лікувально-профілактичного закладу, військової частини, при яких ці комісії утворені.

За приписами п.1.1 Розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Відповідно до п.20.1 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення. Голова або члени ВЛК відповідають за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).

Згідно з п.20.2 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.

З положень наведених норм права чітко та безумовно слідує, що Військово-лікарська комісія не може бути створена чи призначена на вимогу громадянина.

Додатково суддя зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Проте, суддя зазначає, що провадження у даній справі ще не відкрито, наразі вирішується питання про виконання ухвали суду від 09.01.2023р. про усунення виявлених недоліків.

Надана позивачем на виконання ухвали суду від 09.01.2023р. заява на усунення недоліків є новою позовною заявою, де одночасно змінені предмет позову, підстави позову та відповідач.

При цьому, нова позовна заява також не відповідає вимогам ст. 160 КАС України, так як п.4 ч. 5 ст. 160 КАС встановлено, що в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Частиною 1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Проте, заявлені позивачем позовні вимоги про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії не відповідають положенням ч. 1 ст.5 КАС України, а також не конкретизовані та не зазначено, яку саме норму та якого Закону України порушено відповідачем.

Окрім того, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Заявлені позовні вимоги про зобов`язання вчинити певні дії направлені до відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_5 з зазначенням адресу: АДРЕСА_1 .

Суддя зазначає, що відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022р. № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Отже, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються як обласні, так і районі у містах.

Проте, заявник обрав взагалі неіснуючого суб"єкта владних повноважень, що не відповідає положенням п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України

Підсумовуючи викладені вище мотиви, суддя змушений дійти до переконання про те, що вимоги ухвали суду від 09.01.2023р. про залишення первісного позову без руху не виконані, а новий позов не може бути кваліфікований у якості виправлення недоліків первісного, адже окрім невідповідності положенням ч. 1 ст.5, п. 2, п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України одночасно містить вимогу, котра не утворює складу юридичного спору.

З огляду на викладене, викладені в ухвалі суду від 09.01.2023р. недоліки позовної заяви слід визнати неусунутими, а саме: не надано обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду з доданням доказів на їх підтвердження; уточненої позовної заяви щодо складу відповідачів відповідно до вимог п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, з урахуванням положень ст. 161 КАС України; копії оскаржуваного рішення або клопотання про його витребування.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Одночасно суддя вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а також подання відповідного клопотання про повернення судового збору в рамках даної адміністративної справи.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-9, 47, 121-123, 160, 161, 169, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

ухвалив:

1.Викладені у клопотанні позивача про поновлення строку на звернення до суду у межах справи №520/154/23 причини - визнати неповажними.

2.Клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду у межах справи №520/154/23 - залишити без задоволення.

3.Відмовити у прийнятті до провадження уточненого позову.

4.Позов - повернути заявникові.

5.Роз`яснити, що повернення позову не позбавляє права повторного звернення.

6.Роз"яснити, що сплачений судовий збір може бути повернутий за клопотанням позивача про повернення судового збору.

7.Копію ухвали надіслати заявникові разом із матеріалами позову.

8. Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Суддя О.В. Старосєльцева