Справа № 380/12221/22
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

21 лютого 2023 року

м. Київ

справа №380/12221/22

адміністративне провадження № К/990/3881/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Коваленко Н.В. та Стрелець Т.Г., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 січня 2023 року

у справі № 380/12221/22

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1, Міністерства оборони України,

за участю третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 січня 2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, Міністерства оборони України, за участю третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії повернуто.

Не погодившись з вищевказаними судовими рішеннями, позивач 31 січня 2023 року звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати вказані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів перевірила наведені у касаційній скарзі міркування, додані до неї матеріали і дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити з огляду на таке.

Частинами першою, другою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

Згідно з частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Відповідно до пунктів 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, зокрема у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, 06 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, Міністерства оборони України, за участю третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 12 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу наданий строк на усунення недоліків, а саме: зобов`язано надати заяву про поновлення строків звернення до адміністративного суду та вказати обставини, які можуть бути враховані судом, як поважні, для поновлення пропущеного строку із наданням відповідних доказів.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року про повернення позовної заяви у справі №380/12221/22 без змін.

Ухвалюючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірні правовідносини виникли з приводу непогодження позивача із встановленням Міністерством оборони України у штатному розписі станом на 10 червня 1996 року коефіцієнту співвідношення посадового окладу до мінімальної заробітної плати для посади "начальника самостійного управління". Інші позовні вимоги, які звернуті до відповідача-1, стосуються видачі у березні 2008 року, березні 2018 року та червні 2022 року довідок про розмір грошового забезпечення із зазначенням сум посадового окладу та інших складових у розмірі меншому, ніж належить позивачу. Видача Львівським обласним центром комплектування та соціальної підтримки зазначених довідок із заниженими сумами складових грошового забезпечення, на переконання позивача, здійснено у зв`язку із неправомірним встановленням Міністерством оборони України у штатному розписі в/ч станом на 10 червня 1996 року коефіцієнту співвідношення посадового окладу до мінімальної заробітної плати для посади "начальника самостійного управління".

Таким чином, суд першої інстанції вказав, що враховуючи те, що штатний розпис позивач оскаржує у зв`язку із тим, що виплата посадового окладу у меншому розмірі призвела до неправильного нарахування пенсії, то про порушення свого права, пов`язаного з проходженням публічної служби, позивач дізнався з часу отримання пенсії.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що з спірного посадового окладу позивачу була розрахована пенсія, яка є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії, яка обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів, з якого посадового окладу був здійснений саме такий її розрахунок.

Отже, з дня отримання вказаних пенсійних виплат особою, якій вона призначена, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсії, звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй необхідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву та у зв`язку з цим звернулась до органу, який видав довідку для розрахунку пенсії.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи правовий висновок щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у соціальних спорах, що викладений Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідачів. Позивач необґрунтовано, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

При цьому суди наголосили, що обмеження права на звернення за захистом прав свобод та інтересів встановленням строків, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Крім того, суди вказали, що у цій справі не встановлено наявності непереборних обставин, що перешкоджали позивачу реалізації права на вчасне звернення до суду з даними позовними вимогами.

На підставі вищезазначеного, суди дійшли висновку, що позивач необґрунтовано впродовж більш, ніж 20 років (посадовий оклад визначений у 1996 році, пенсія призначена у 1999 році) без поважних причин не реалізовував своє право на звернення до суду за захистом порушеного права, що дає підстави для висновку про відсутність підстав для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції дійшов висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, Міністерства оборони України, за участю третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо, зокрема, суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

У пункті 2 частини другої цієї статті встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд касаційної інстанції зазначає, що оскаржувані судові рішення є слушними, вмотивованими і таким, що ґрунтуються на законі, зокрема положеннях статей 122, 123 КАС України. Правильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Зазначені в касаційній скарзі міркування та судження не применшують правильності висновків судового рішення суду апеляційної інстанцій.

Крім того, суди першої та апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваних судових рішень, врахували правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19, щодо застосування строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України, про те, що:

« 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо».

Верховний Суд від згаданого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах із застосуванням виняткового механізму, закріпленого частиною першою статті 346 КАС України, не відступав і колегія суддів також не вважає за потрібне відступати від зазначеного висновку.

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Аналогічна позиція щодо застосування статей 122, 123 КАС України висловлена Верховним Судом в ухвалах від 25 жовтня 2022 року у справі №560/4447/22, від 03 листопада 2022 року у справі №340/5635/21, від 16 січня 2023 року у справі № 320/13275/21.

Суд касаційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що у відповідності до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 січня 2023 року у справі № 380/12221/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, Міністерства оборони України, за участю третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя -доповідач Я.О. Берназюк

Судді Н.В. Коваленко

Т.Г. Стрелець