Справа № 160/24842/21
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 160/24842/21
Суддя І інстанції Жукова Є.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області в особі Ліквідаційної комісії про визнання протиправним та скасування висновку; зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому просив визнати незаконним та протиправним висновок розслідування нещасного випадку, що стався у серпні 2014 року Ліквідаційної комісії Головного управлінні Міністерства внутрішніх справ України Дніпропетровській області з позивачем ОСОБА_1 (на той час заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС України в Дніпропетровській області) та скасувати його; зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управлінні Міністерстві внутрішніх справ України в Дніпропетровській області провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався у серпні 2014 року Ліквідаційної комісії Головного управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області з позивачем ОСОБА_1 (на той час заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС України в Дніпропетровській області), врахувавши при цьому всі обставини події.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11 травня 2021 р. звернувся до Ліквідаційної Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області із заявою щодо розслідування нещасного випадку, що стався з ним, у серпні 2014 р., у зоні проведення АТО, в районі міста Іловайськ Донецької області. При проведенні розслідування нещасного випадку, яке було призначене наказом ГУМВС від 18.05.2021 р. № 2 на підставі відомостей, викладених у зверненні заявника, а також у відповідності до Порядку розслідування та обігу нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 р. № 1346, та при аналізі наданих заявником документів у Ліквідаційної комісії Головного управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, з урахуванням зібраних матеріалів виявлено, що не представляється можливим встановити чи трапився із заявником ОСОБА_1 , у серпні 2014 року, у зоні проведення АТО в районі м. Іловайськ Донецької області, нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків або не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. При цьому відповідачем не було враховано усіх обставин справи за яких він отримав контузію.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що суд не взяв до уваги того фату, що з часу подій на території Донецької області м. Іловайськ минуло сім років, а тому це унеможливлює встановлення членами ліквідаційної комісії ГУМВ обставин за якими мало місце отримання позивачем тілесних ушкоджень у 2015 році ,у зазначеній місцевості. Законодавець надав дискреційні повноваження комісії з розслідування нещасного випадку для надання оцінки наявності або відсутності підстав для складання акта за формою Н-1* (НТ*), однак суд першої інстанції фактично втрутився в дискреційні повноваження комісії з розслідування нещасного випаду який стався ОСОБА_1 та прийняв рішення яке за своєю юридичною природою заміщує рішення відповідного суб`єкта даних правовідносин.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до Наказу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області за № 125 о/с від 13.05.2014 року, ОСОБА_1 (старшину міліції) було призначено заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС.

28 січня 2015 р. Наказом Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області за № 26 о/с полковника міліції ОСОБА_1 було призначено командиром полку патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС, що підтверджується останнім, копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до наказу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 175 0/с від 12 червня 2014 року, на підставі вказівки МВС України від 11 червня 2014 року № 9809 весь особовий склад батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС було відряджено до міста Бердянськ Запорізької області з 12 червня 2014 року, що підтверджується відомостями, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до наказу ГУМВС від 10.09.2014 р. № 347 о/с дск, заступник командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС України в Дніпропетровській області полковник міліції ОСОБА_1 31.08.2014 прибув з відрядження по виконанню завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», та несення служби по, охороні громадського порядку в районах проведення АТО, до місця постійної дислокації в ГУМВС України в Дніпропетровській області.

11.05.2021 р. за вх. № П - 3327 до ВДЗ ГУНП в Дніпропетровській області надійшло звернення колишнього заступника командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУМВС полковника міліції ОСОБА_1 , щодо отримання ним у серпні 2014 року у зоні проведення АТО, в районі м. Іловайськ Донецької області, тілесних ушкоджень, під час виконання службових завдань.

19.05.2021 р. ліквідаційною комісією ГУМВС в Дніпропетровській області за вих. № 20723/Лк було направлено лист до ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області».

Відповідно до наданої відповіді від 24.05.2021 за вх. № 33/24 1193, на означений вище лист, зазначено, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні лікарні з поліклінікою ГУМВС України в Дніпропетровській області у період з 09.09.2014 по 23.09.2014 (історія хвороби № 1840) з діагнозом: бароакутравма, гостра лівостороння сенсоневральна туговухість (отримані у зоні АТО м. Іловайськ) та короткострокова депресивна реакція обумовлена розладом адаптації. Діагноз ОСОБА_1 був поставлений на підставі анамнезу захворювання та аудіограми № 922256 від 10.09.2014 р., а також після огляду його сурдологом - лівостороння гостра сенсоневральна туговухість (10.09.2014) та огляду ЛОР-лікарем та психіатром.

10.06.2021 ліквідаційною комісією ГУМВС в Дніпропетровській області за вих. № 20748/Лк було направлено лист до ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» щодо отримання інформації про проведення у 2014 р. медичного огляду ОСОБА_1 , з метою виявлення у нього стану алкогольного або наркотичного сп`яніння під час отримання останнім тілесних ушкоджень.

З відповіді від 15.06.2021 за вх. № 33/24 1947, на означений вище лист вбачається, що ОСОБА_1 дійсно перебував на стаціонарному лікуванні у лікарні з поліклінікою ГУМВС України в Дніпропетровській області у період з 09.09.2014 р. по 23.09.2014 р., однак у зв`язку з недоцільністю аналіз крові на вміст алкоголю у нього не проводився.

Під час розслідування були опитані очевидці вказаних подій, колишній міліціонери БПСМОП «Дніпро-1» ГУМВС України в Дніпропетровській області, а саме: сержант міліції ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м Дніпро, освіта вища, в ОВС України з 07.05.2014 по 06.11.2015, молодший сержант міліції ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, освіта вища, в ОВС України з 12.05.2014 по 23.01.2015, та рядовий міліції ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , освіта вища, уродженець с. Варнавка, Юрьевського району Дніпропетровської області, в ОВС України з 01.10.1991 по 30.12.2014, що підтверджується копіями пояснень останніх, а саме: від 31.05.2021 р., від 31.05.2021 р. та від 04.06.2021 р., які містяться в матеріалах справи.

З пояснень вказаних свідків, що зафіксовані у оскаржуваному висновку від 25.06.2021 р. вбачається, що 23.08.2014 р. перебуваючи у м. Іловайськ Донецької області їх підрозділу була поставлена задача щодо взяття укріпленого району. Разом з батальйонами «Донбас», «Миротворець» та «Херсон» вони почали рух, але попали під мінометний обстріл. Зі слів ОСОБА_4 , він перебував, у броньованому автомобілі «Volkswagen Т-5» та побачив, як ОСОБА_1 після вибуху міни відкинуло вибуховою хвилею на декілька метрів і він залишився лежати на землі втративши свідомість. ОСОБА_4 залишивши автомобіль разом з працівником батальйону «Донбас» затягнули ОСОБА_1 , у якого з лівого вуха текла кров, до транспортного засобу та почали надавати останньому першу медичну допомогу. Потім, зі слів ОСОБА_4 , він відвіз ОСОБА_1 до будинку школи де дислокувався батальйон « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Також, додатково, ОСОБА_4 зазначає, що під час отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 за зовнішніми ознаками у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння не перебував. Крім цього, ОСОБА_4 вказує, що до будь-яких медичних установ ОСОБА_1 вони не відвозили, тому що перебували у повному оточені Російських військ. Пояснення рядового міліції ОСОБА_4 повністю підтверджуються поясненнями сержанта міліції ОСОБА_2 та молодшого сержанта міліції ОСОБА_3 ».

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що належними та допустимими доказами, в розумінні норм ст. ст. 73-74 КАС України, та такими, що підтверджують факт нещасного випадку, що стався у серпні 2014 р. з позивачем є історії хвороби ОСОБА_1 № 1840, з якої вбачається, що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні лікарні з поліклінікою ГУМВС України в Дніпропетровській області у період з 09.09.2014 р. по 23.09.2014 р. з діагнозом: бароакутравма, гостра лівостороння сенсоневральна туговухість (отримані у зоні АТО м. Іловайськ) та короткострокова депресивна реакція обумовлена розладом адаптації. Діагноз ОСОБА_1 був поставлений на підставі анамнезу захворювання та аудіограми за № 922256 від 10.09.2014 р., а також після огляду його сурдологом - лівостороння гостра сенсоневральна туговухість (10.09.2014) та огляду ЛОР-лікарем та психіатром.

Враховуючи встановлення судом факту того, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 у серпні 2014 року є таким, що відбувся в період проходження служби та під час виконання ОСОБА_1 службових обов`язків, а тому відповідно до пункту 2.2 Порядку № 1346 за результатами розслідування має бути складений акт за формою Н-1* (додаток 1) та взятися на облік даний нещасний випадок, який стався із позивачем в період проходження служби при виконанні службових обов`язків

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено характер спірних правовідносин, що врегульовані Законом України «Про охорону праці» та Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 року № 1346, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 року за №83/7404.

Статтею 22 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця.

Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 року № 1346, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 року за №83/7404, було затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі Порядок №1346).

Цей Порядок розроблено з метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

Дія цього Порядку поширюється на з`єднання та військові частини Національної гвардії України, органи і підрозділи внутрішніх справ, навчальні заклади системи МВС України (далі - підрозділи).

Пунктом 2.1 Порядку №1346 визначено, що розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Відповідно до п.п.2.2, 2.4 Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Пунктами 3.1, 3.2, 3.5 Порядку №1346 передбачено те, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний: терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу; повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі - СЕС) системи МВС України; зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.

Керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення).

У підрозділах, де немає спеціалістів з охорони праці, головою комісії з розслідування призначається посадова особа, на яку наказом керівника покладені функції з питань охорони праці в порядку сумісництва.

Згідно з пунктом 3.8 Порядку № 1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Відповідно до пунктів 3.9, 3.10 Порядку комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Комісія з розслідування також визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Водночас, згідно з п. 3.11 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Пунктами 3.12, 3.14 Порядку №1346 передбачено, що до першого примірника акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (далі акт розслідування нещасного випадку) долучаються: акт за формою Н-1* (НТ*), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров`я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.

Керівник підрозділу повинен розглянути і затвердити акти за формою Н-1* (НТ*) протягом доби після закінчення розслідування, а щодо випадків, які сталися за межами підрозділу, - протягом доби після одержання необхідних матеріалів.

Відповідно до п. 3.15 Порядку №1346 затверджені акти Н-1* (НТ*) разом з актом розслідування нещасного випадку Н-5* не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування видаються потерпілому або його довіреній особі, а також надсилаються: керівникові (спеціалістові) служби охорони праці підрозділу разом з першими примірниками актів розслідування нещасного випадку (поранення) за формами Н-5*, Н-1* (НТ*) та всіма іншими матеріалами розслідування; керівнику відповідної служби державного нагляду за охороною праці МВС, ГУМВС, УМВС разом з примірниками актів розслідування нещасного випадку (поранення) за формами Н-5*, Н-1* (НТ*) і копіями всіх матеріалів розслідування; органу, до сфери управління якого належить підрозділ, акти розслідування нещасного випадку (поранення) за формами Н-5*, Н-1* (НТ*); до особової справи потерпілого акт Н-1* (НТ*).

На вимогу потерпілого керівник зобов`язаний ознайомити потерпілого або особу, яка представляє його інтереси, з матеріалами розслідування нещасного випадку.

Згідно з пунктами 3.19, 3.20 Порядку №1346 нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Нещасний випадок (у тому числі поранення), що стався в підрозділі з працівником іншого підрозділу під час виконання ним завдання свого керівника, розслідується підрозділом, де стався нещасний випадок, і про нього складається акт за формою Н-1* (НТ*) комісією з розслідування за участю представників підрозділу, працівником якого є потерпілий. Такий нещасний випадок береться на облік підрозділом, працівником якого є потерпілий. Підрозділ, де стався нещасний випадок (у тому числі поранення), зберігає в себе один примірник затвердженого акта за формою Н-1* (НТ*).

Відповідно до пункту 3.29 Порядку №1346 контроль за своєчасним і об`єктивним розслідуванням нещасних випадків (у тому числі поранень), їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення їх причин здійснюють служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України відповідно до їх компетенції та повноважень.

Ці служби мають право вимагати від керівника складання актів розслідування нещасних випадків Н-5* та актів Н-1* (НТ*), їх скасування та перегляд, якщо встановлено, що допущено порушення вимог цього Порядку чи інших нормативно-правових актів про охорону праці, або висновок комісії з розслідування нещасного випадку не відповідає обставинам події.

Посадова особа служби державного нагляду за охороною праці має право у разі необхідності (надходження скарги, незгода з висновками розслідування обставин та причин нещасного випадку, поранення або його приховування від розслідування тощо) вимагати проведення розслідування нещасного випадку і видавати обов`язкові для виконання керівником приписи за встановленою формою Н-9* (додаток 7) щодо необхідності складання акта за формою Н-1* та взяття нещасного випадку (у тому числі поранення) на облік.

Згідно з пунктом 3.30 Порядку №1346 у разі незгоди керівника з рішенням посадової особи служби державного нагляду за охороною праці питання вирішується керівником служби охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС чи керівництвом відділу державного нагляду за охороною праці Департаменту матеріального забезпечення МВС або в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Як вірно встановлено судом першої інстанції матеріали справи не містять доказів порушення позивачем вимог ст. 18, ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 14 Закону України «Про охорону праці».

Відповідачем не доведено ту обставину, що відповідно до п. 3.11 Порядку № 1346 нещасний випадок трапився в період проходження служби позивачем, але не пов`язаний з виконанням службових обов`язків також не знайшло свого підтвердження відповідними доказами.

Означені обставини виключають підстави вважати, що нещасний випадок, який стався в серпні 2014 р. з позивачем є таким, що відбувся в період проходження служби та не під час виконання ОСОБА_1 службових обов`язків.

Спростовуючи доводи відповідача, про те, що відповідно до п. 28 розділу VIII Положення 03.04.2017 № 285 покази свідків не є підставою для встановлення у поліцейських, військовослужбовців та колишніх поліцейських і військовослужбовців, осіб рядового чи начальницького складу факту перенесеного захворювання, поранення (контузії, травми, каліцтва); повідомлення ОСОБА_5 лише 11.05.2021 р. про факти травмування, яке зі слів ОСОБА_1 відбулося в серпні 2014 року на території Донецької області, поблизу м. Іловайськ, а саме: контузії під час його участі в АТО у складі Полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 у справі № 160/7887/18, суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно до п. 28 розділу VIII Положення 03.04.2017 р. № 285 визначено, що покази свідків не є підставою для встановлення у поліцейських, військовослужбовців та колишніх поліцейських і військовослужбовців, осіб рядового чи начальницького складу факту перенесеного захворювання, поранення (контузії, травми, каліцтва).

В той же час суд першої інстанції вірно з зауважив, що пояснення свідків, які наявні в матеріалах справи носять суто інформативних характер, та додатково лише підтверджують факт нещасного випадку, що стався у серпні 2014 р. з заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро - 1» ГУМВС ОСОБА_1 , враховуючи ту обставину, що належними та допустимими доказами, в розумінні норм ст. ст. 73-74 КАС України, та такими, що підтверджують факт нещасного випадку, що стався у серпні 2014 р. з позивачем є історії хвороби ОСОБА_1 № 1840, з з якої вбачається, що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні лікарні з поліклінікою ГУМВС України в Дніпропетровській області у період з 09.09.2014 р. по 23.09.2014 р. з діагнозом: бароакутравма, гостра лівостороння сенсоневральна туговухість (отримані у зоні АТО м. Іловайськ) та короткострокова депресивна реакція обумовлена розладом адаптації. Діагноз ОСОБА_1 був поставлений на підставі анамнезу захворювання та аудіограми за № 922256 від 10.09.2014 р., а також після огляду його сурдологом - лівостороння гостра сенсоневральна туговухість (10.09.2014) та огляду ЛОР-лікарем та психіатром.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що та обставина, що ОСОБА_5 лише 11.05.2021 р. повідомив про факти травмування, яке зі слів ОСОБА_1 відбулося в серпні 2014 року на території Донецької області, поблизу м. Іловайськ, а саме: контузії під час його участі в АТО у складі Полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, та зазначення, що відповідно до п.3.2 Порядку від 27.12.2002 р. №1346, керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний: терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу; повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі - СЕС) системи МВС України; зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків. У разі нещасного випадку (у тому числі поранення) з працівником головного управління, самостійного управління, департаменту чи відділу центрального апарату МВС, підрозділу прямого підпорядкування МВС України, розташованого в м. Києві, керівник зобов`язаний повідомити про це відділ державного нагляду за охороною праці Департаменту матеріального забезпечення МВС, підтверджує лише факт того, що ОСОБА_5 не виконав вимоги п.3.2 Порядку від 27.12.2002 р. №1346, що не звільняє відповідача від розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 у серпні 2014 року та складання акта за висновками, відповідно до пункту 2.2 Порядку № 1346 за результатами розслідування мають бути складені акти за формою Н-1* (додаток 1) та взятися на облік даний нещасний випадок, який стався із позивачем в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Крім того суд першої інстанції вірно зазначив, що постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 р. у справі № 160/7887/18, якою апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року по адміністративній справі №160/7887/18 скасовано та прийняти постанову. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено, не має преюдиційного значення до даної справи.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що висновки розслідування нещасного випадку, що стався у серпні 2014 року з заступником командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро - 1» ГУМВС ОСОБА_1 від 25.06.2021 р., який затверджено Головою ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області Юрієм Небеським 25.06.2021 р. є протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.

Враховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року у адміністративній справі № 823/1281/18, суд першої інстанції вірно зазначив, що зобов`язавши Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області в особі Ліквідаційної комісії провести нове розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 у серпні 2014 року та скласти акт за висновками якого вказати, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і пов`язаний із виконанням службових обов`язків, не вбачається втручання у владні управлінські функції відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки під час розгляду справи було встановлено що нещасний випадок, який стався з позивачем у серпні 2014 року є таким, що відбувся в період проходження служби та під час виконання ним службових обов`язків, а тому відповідно до пункту 2.2 Порядку № 1346 за результатами розслідування мають бути складені акти за формою Н-1* (додаток 1) та взятися на облік даний нещасний випадок, який стався із позивачем в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно були застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

В повному обсязі постанова складена 21 лютого 2023 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя Т.І. Ясенова

суддя С.В. Сафронова