Справа № 420/18709/22
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі - відповідач), в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17.01.2022 р. просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 22.11.2022 р. № 6722 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін тимчасової посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 , виданої ВГІРФО ГУ МВС України в Київській області 17.02.2005 року громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.11.2022 р. звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою щодо обміну тимчасової посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 , виданої ВГІРФО ГУ МВС України в Київській області 17.02.2005 р., у зв`язку з досягненням 45-річного віку. Проте, рішенням ГУ ДМС України в Одеській області від 22.11.2022 р. № 6722 позивачу відмовлено в обміні посвідки на підставі підпункту 3 пункту 62 Порядку № 321. Вважає, що відповідачем у відмові не зазначено які саме дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію, на підставі яких йому відмовлено в обміні посвідки.

Ухвалою від 26.12.2022 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

13.01.2023 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що громадянин СРВ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.11.2022 р. звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою-анкетою № НОМЕР_2 про обмін посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 , виданої 17.02.2005 р. відділом ВГІРФО ГУ МВС України в Київській області, у зв`язку з непридатністю посвідки на постійне проживання для подальшого використання. Через необхідність перевірки матеріалів справи щодо оформлення дозволу на імміграцію та документування посвідкою на проживання позивача, відповідачем направлено запит до ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області, у відповідь на який отримано листа від 07.11.2022 р. № 8010.6.1/61219-22 з якого вбачається, що дозвіл на імміграцію України ОСОБА_1 видано з порушенням Закону України "Про імміграцію" та підлягає скасуванню. Надалі, листом від 22.12.2022 р. № 8010.6.1/68281-22 ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області повідомило, що 07.12.2022 р. прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію позивачу. У відповідності до пп.3 п.62 Порядку № 321 у зв`язку з тим, що дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем інформацію, а в подальшому встановлено факт скасування наданого йому дозволу на імміграцію, відповідачем 22.11.2022 р. прийнято рішення № 6722 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання позивачу. Вказує, що на момент звернення позивач не досяг 45-річного віку, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

17.01.2022 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що позивач дійсно звернувся до відповідача із заявою-анкетою у зв`язку з непридатністю посвідки на постійне проживання для подальшого використання, а не через досягнення 45-річного віку, як вказував у позові, однак даний факт не змінює право позивача на обмін такої посвідки. Крім того зазначає, що рішення про скасування дозволу на імміграцію позивачу прийнято ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області 07.12.2022 р., тобто вже після прийняття оскаржуваного рішення від 22.11.2022 р.

Ухвалою від 18.01.2023 р. прийнято до розгляду заяву представника позивача про уточнення позовних вимог.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило заяв про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 отримав дозвіл на імміграцію в Україну на підставі пункту 6 частини 2 статті 6 Закону України "Про імміграцію" як особа, яка є чоловіком іммігрантки та був задокументований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 17.02.2005 р., строком дії - безстроково.

03.11.2022 р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою-анкетою про обмін посвідки на постійне проживання, у зв`язку з непридатністю посвідки на постійне проживання для подальшого використання.

З метою перевірки матеріалів справи щодо оформлення дозволу на імміграцію та документування посвідкою на проживання позивача, відповідачем направлено запит до ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області.

Листом від 17.11.2022 р. № 8010.6.1/61219-22 ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області повідомило, що в ході перевірки встановлено, що дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 видано з порушенням Закону України "Про імміграцію" та підлягає скасуванню. Також в листі зазначено, що матеріали справи з проектом висновку про скасування будуть направлені ДМС України для погодження, про прийняте рішення буде поінформовано додатково.

Рішенням ГУ ДМС України в Одеській області № 6722 від 22.11.2022 р. відмовлено ОСОБА_1 в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання, на підставі п.п.3 п.62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постаново Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 р. № 321.

Листом від 22.12.2022 р. № 8010.6.1/68281-22 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області повідомило, що 07.12.2022 р. прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 , а видана на підставі цього дозволу на імміграцію посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 17.02.2005 р. скасована, визнана недійсною та такою, що підлягає вилученню.

Вважаючи рішення відповідача про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України від 22.09.2011 р. № 3773-VI "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон № 3773-VI; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.1 Закону № 3773-VI іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Згідно із ч.1 ст.4 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах першій та сімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання (ч.1 ст.5 Закону № 3773-VI).

За приписами ст.11 Закону України від 07.06.2001 р. №2491-III "Про імміграцію" (далі - Закон № 2491-III) після прибуття іммігранта в Україну він повинен звернутися протягом п`яти робочих днів до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, із заявою про видачу йому посвідки на постійне проживання. До заяви мають додаватися копія паспортного документа заявника із проставленою в ньому довгостроковою візою та копія рішення про надання дозволу на імміграцію.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, протягом тижня з дня прийняття заяви видає іммігранту посвідку на постійне проживання.

Особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону № 2491-III Кабінет Міністрів України затверджує зразок посвідки на постійне проживання, правила та порядок її оформлення і видачі.

Механізм оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання врегульований Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 р. № 321 (далі - Порядок № 321), який прийнятий відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", ч.18 ст.5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та п.3 ст.5 Закону України "Про імміграцію".

Згідно з п.2 Порядку № 321, запроваджено з 01.06.2018 р. із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру оформлення і видачу посвідки на постійне проживання, зразок бланка якої затверджено цією постановою, іноземцям та особам без громадянства відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого цією постановою. Установлено, що: до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних органів і територіальних підрозділів Державної міграційної служби України матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі посвідки на постійне проживання, зразок бланка якої затверджено цією постановою, посвідка на постійне проживання може оформлятися з використанням бланка посвідки на постійне проживання у формі книжечки; посвідка на постійне проживання, що не містить безконтактного електронного носія, оформлена та видана на підставі документів, поданих до 01.06.2018 р., є чинною протягом строку, на який її було видано.

Пунктами 1, 2 Порядку № 321 визначено, що посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні. Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до п.3 Порядку № 321 посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну або до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття такого рішення залишилися постійно проживати на її території.

Згідно із п.7 Порядку № 321 обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання; 5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

Оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обмін здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів. Для внесення інформації до Реєстру формується заява-анкета, зразок якої затверджується МВС (п.п.9, 12 Порядку № 321).

За змістом п.п.16, 17 і 19 Порядку № 321 документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління Державної міграційної служби України, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства. Документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування/проживання в Україні. У разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається іноземцю або особі без громадянства та здається ними під час отримання нової посвідки.

Відповідно до п.п.40, 41 Порядку № 321 для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи: 1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення); 2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства; 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) документи, що підтверджують обставини, у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 цього Порядку); 5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником; 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу Державної міграційної служби України, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-6 цього пункту.

До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті 3 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу Державної міграційної служби України, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати.

Оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертаються іноземцеві або особі без громадянства.

У разі коли обмін посвідки здійснюється у зв`язку із закінченням строку її дії, додатково подаються документи, зазначені у п.п.4 п. 32, п. 33 і 34 цього Порядку.

Пунктами 22, 24 Порядку № 321 передбачено, що у разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу Державної міграційної служби України, уповноваженого суб`єкта з використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування. Після перевірки заяви-анкети іноземець або особа без громадянства власним підписом підтверджують правильність внесених до заяви-анкети відомостей про особу.

Після перевірки іноземцем або особою без громадянства правильності внесених до заяви-анкети відомостей про особу заява-анкета перевіряється та підписується (із зазначенням дати, прізвища та ініціалів) працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта, який прийняв документи та сформував заяву-анкету. Працівник територіального органу/територіального підрозділу Державної міграційної служби України, уповноваженого суб`єкта сканує із застосуванням засобів Реєстру документи до заяви-анкети, які подаються іноземцем або особою без громадянства. Прийняті уповноваженим суб`єктом заява-анкета та скановані документи (у тому числі отримані біометричні дані, параметри) із застосуванням засобів Реєстру автоматично розподіляються та надсилаються до територіального органу/територіального підрозділу Державної міграційної служби України, який обслуговує відповідного уповноваженого суб`єкта, що здійснив прийняття документів від іноземця або особи без громадянства (пункти 25 - 27 Порядку № 321).

Системний аналіз наведених вище правових норм свідчить, що для обміну посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку з непридатністю посвідки для подальшого використання, іноземець або особа без громадянства звертається до територіальних органів/територіальних підрозділів Державної міграційної служби України за місцем проживання з необхідним пакетом документів. При цьому, документи подаються особисто іноземцем або особою без громадянства, оскільки після перевірки заяви-анкети іноземець або особа без громадянства власним підписом підтверджують правильність внесених до заяви-анкети відомостей про особу. Крім того, передбачено, що до заяви-анкети додаються оригінали відповідних документів, які після сканування повертаються особі, яка звернулась із заявою про видачу посвідки.

Судом встановлено, що 03.11.2022 р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою-анкетою про обмін посвідки на постійне проживання безстрокової дії серії НОМЕР_3 від 17.02.2005 р., у зв`язку з непридатністю посвідки на постійне проживання для подальшого використання, надавши при цьому належний пакет документів, що не заперечується відповідачем.

Пунктом 42 Порядку № 321 передбачено, що працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 36 і 37 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.

Водночас, відповідно до п.п.36, 37 Порядку № 321 після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, та перевірку поданих нею документів.

Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС.

Перевірка законності перебування іноземця або особи без громадянства на території України здійснюється з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно-комунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, "Аркан" або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби, відповідь на які Адміністрація Держприкордонслужби надає протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

Чинність дозволу на імміграцію, копія якого надана іноземцем або особою без громадянства, перевіряється шляхом вивчення матеріалів справи про надання такого дозволу.

Факт постійного проживання іноземця або особи без громадянства на території України до прийняття до громадянства України перевіряється шляхом вивчення матеріалів її справи про надання дозволу на імміграцію.

У разі коли дозвіл на імміграцію виданий одним територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, а документи для оформлення посвідки подані до іншого територіального органу/територіального підрозділу ДМС у зв`язку із зміною іноземцем або особою без громадянства місця проживання, чинність дозволу на імміграцію перевіряється шляхом надсилання відповідних запитів до місця видачі дозволу, відповідь на які надається протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

На виконання вказаних вимог відповідачем правомірно направлено запит до ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області, територіального органу ДМС, яким було оформлено посвідку на постійне проживання безстрокової дії серії НОМЕР_3 від 17.02.2005 р.

Листом від 17.11.2022 р. № 8010.6.1/61219-22 ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області повідомило, що в ході перевірки встановлено, що дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 видано з порушенням Закону України "Про імміграцію" та підлягає скасуванню. Також в листі зазначено, що матеріали справи з проектом висновку про скасування будуть направлені ДМС України для погодження, про прийняте рішення буде поінформовано додатково.

Тобто, вказаним листом ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області повідомило про намір вжити певних заходів для скасування дозволу на імміграцію в Україну позивача, а не вказано позивачу про скасування такого дозволу.

Згідно з п.п.3 п.62 Порядку № 321 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли: дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію.

Рішенням № 6722 від 22.11.2022 р. відповідач відмовив ОСОБА_1 в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання, на підставі п.п.3 п.62 Порядку № 321.

Разом з тим, оскаржуване рішення міграційного органу не містить зазначення, які саме дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію.

Натомість, як встановлено судом, рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 прийняте 07.12.2022 р., тобто видана на підставі цього дозволу на імміграцію посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 17.02.2005 р. скасована вже після прийняття рішення про відмову в обміні посвідки на постійне проживання.

Суд зазначає, що при видачі ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання була проведена перевірка законності залишення позивача на постійне проживання на території України, будь-яких підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію виявлено не було та визнано позивача таким, що має дозвіл на імміграцію, що мало наслідком надання посвідки на постійне проживання в Україні.

Тобто, з 2005 року, більш ніж 18 років, позивач користувався посвідкою на постійне проживання в Україні, маючи обґрунтоване сподівання на належне виконання суб`єктом владних повноважень своїх повноважень під час оформлення посвідки на постійне проживання в Україні.

Суд звертає увагу на те, відповідачем не надано доказів того, що позивачем подано свідомо неправдиві відомості, документи, що містили недостовірні дані або підроблені, допущено порушення при подачі документів для отримання посвідки на постійне проживання в Україні.

Більш того, суд наголошує, що доказів щодо скасування позивачу дозволу на імміграцію на час винесення оскаржуваного рішення відповідач не мав й ним у спірних правовідносинах розглядалось питання щодо обміну позивачу посвідки на постійне проживання, а тому, відповідно відповідач не може посилатись на положення п.6 ч.2 ст.4 Закону України "Про імміграцію", яким регулюється питання щодо надання дозволу на імміграцію.

Фактично відповідач, при наявності у позивача чинного дозволу на імміграцію, не здійснив обмін позивачу посвідки на постійне проживання у зв`язку з непридатністю посвідки для подальшого використання без наявності підстав для відмови у такому обміні посвідки, які передбачені Порядком № 321.

В свою чергу, за наявності чинного дозволу на імміграцію, який отриманий позивачем ще у 2005 році, та відповідно за відсутності рішення про скасування позивачу дозволу на імміграцію із визначенням відповідних підстав для прийняття такого рішення, відповідач не може посилатись на відсутність підстав для отримання позивачем дозволу на імміграцію та відмовляти позивачу у обміні посвідки на постійне проживання, адже такі дії відповідача суперечать вимогам Закону України "Про імміграцію", Порядку № 321.

Недотримання відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваного рішення принципу пропорційності, який, вимагає встановлення балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, що призвело до негативних наслідків для позивача за відсутності будь-якої вини останнього, що в свою чергу також є підставою для визнання рішення протиправним і його скасування.

Навіть за обставини помилкового надання дозволу на імміграцію або зловживання посадових осіб суб`єкта владних повноважень, перекладати тягар вкрай негативних наслідків такої помилки або зловживання на позивача є неприпустимим.

За таких обставин рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 22.11.2022 р. № 6722 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

З приводу позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити обмін тимчасової посвідки на постійне проживання, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р., під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Суд зауважує, що Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 р. № 321, відповідна процедура щодо обміну посвідки на постійне проживання складає з послідовних етапів, на кожному з яких відбувається перевірка та оцінка поданих документів, з`ясування певних обставин та відповідно до їх результатів відповідачу надається вибір варіантів дій та рішень.

Враховуючи вищевикладене, повноваження щодо обміну посвідки на постійне проживання є дискреційними.

Як встановлено судом, зазначені вище процедури відповідачем в повній мірі не були дотримані, тому з огляду на законодавчо встановлені повноваження територіального органу Державної міграційної служби України та територіального підрозділу Державної міграційної служби України щодо перевірки відповідності оформлення поданих документів вимогам законодавства України та правових наслідків такої перевірки, тощо - у суду в межах цієї справи немає підстав для дослідження правомірності дій відповідача щодо суті порушеного позивачем у заяві питання та зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення про обмін посвідки на постійне проживання.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивача зобов`язального характеру підлягають задоволенню частково, а саме шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку із непридатністю до користування, з урахуванням викладених у рішенні висновків суду.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог лише у зв`язку з невірним способом поновлення порушених прав позивача, за який судовий збір не сплачується, то з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65014, м.Одеса, вул.Преображенська, буд.44, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65014, м.Одеса, вул.Преображенська, буд.44, ) від 22.11.2022 р. № 6722 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65014, м.Одеса, вул.Преображенська, буд.44, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) від 03.11.2022 р. про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку із непридатністю до користування з урахуванням викладених у рішенні висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65014, м.Одеса, вул.Преображенська, буд.44, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко