Справа № 308/3679/22
Суддя: Деметрадзе Т. Р.
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3679/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Деметрадзе Т.Р., за участю секретаря судового засідання Вільчак В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби України, в.о. начальника Закарпатської митниці Янченко Сергія Володимировича, про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із зазначеним позовом до Закарпатської митниці Держмитслужби України, в.о. начальника Закарпатської митниці Янченко Сергія Володимировича, про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про порушення митних правил №2006/30500/21 від 09.02.2022 року.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів у розмірі 473 327 грн. 31 коп.

У постанові зазначено, що 24.11.2021 року о 21 год. 11 хв. в зону митного контролю на ділянку "В`їзд" митного посту «Солотвино» Закарпатської митниці заїхав легковий автомобіль парки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter 318 CDI», з реєстраційним номерним знаком Чехії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , під керуванням гр. Румунії ОСОБА_1 .

До митного оформлення громадянин Румунії ОСОБА_1 подав паспорт громадянина Румунії НОМЕР_3 від 06.09.2018, паспорт пасажира, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 30.07.2014 року та НОМЕР_5 від 20.11.2012 року, контрольний талон для проходження по «червоному коридору», Рахунок-фактуру № EXARD05/908 від 24.11.2021 року та специфікацію до нього №EXARD05/908 від 24.11.2021 року, заявлено митний режим «тимчасового ввезення до 1 року» та повідомлено про постійне місце проживання АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ), що в свою чергу дає підставу ввезення транспортного засобу на митну територію України без сплати відповідних митних платежів.

В ході митного оформлення спрацювала АС АУР, а саме: орієнтування Координаційно-моніторингової митниці щодо здійснення контролю за переміщенням товарів та транспортних засобів через митний кордон України. Під час вивчення документів, поданих до митного контролю гр. Румунії ОСОБА_1 було виявлено, що отримувач вантажу в Україні згідно Рахунку-фактури №EXARD05/908 від 24.11.2021 року є ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).

Під час відібрання письмових пояснень громадянин Румунії ОСОБА_1 підтвердив наявність в нього паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 від 13.07.2020 року на ім`я громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, згідно відібраних пояснень, гр. Румунії ОСОБА_1 має постійне місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_2 , та є громадянином України. Паспорт громадянина Румунії, ОСОБА_1 використовував з метою ввезення автомобіля марки «Mercedes-Benz», модель «Sprinter 318 CDI», з реєстраційним номерним знаком Чехії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 на митну територію України терміном до 1 року без сплати відповідних митних платежів.

Таким чином, митний орган вказує, що громадянин України ОСОБА_1 , подавши під час митного контролю та оформлення транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», модель «Sprinter 318 CDI», із реєстраційним номерним знаком Чехії НОМЕР_1 , VIN код: НОМЕР_2 , 2007 року випуску, об`єм двигуна 2987 cm3, тип двигуна дизель, паспорт громадянина Румунії НОМЕР_3 від 06.09.2018, та навмисно заявивши митному органу постійне місце проживання за межами території України, громадянин України ОСОБА_1 вчинив протиправні дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, та як би він прийняв участь при розгляді цієї справи 09.02.2022 року у Закарпатській митниці, він обов`язково наполягав би, щоб протокол про порушення митних правил №2006/30500/21 від 25.11.2021 року розглянув безпосередньо керівник митниці, або, у крайньому випадку, його заступник, а не виконуючий обов`язки начальника митниці, як того вимагає закон. Однак митниця його не повідомила про розгляд протоколу належним чином.

Зауважує, що в його діях не має складу правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, а саме немає об`єктивної та суб`єктивної сторони складу цього правопорушення. Вказує, що фактично він не завозив вищевказаний автомобіль на територію України з Румунії і тому не зміг би користуватися якимись пільгами щодо завезення автомобіля на територію України з метою отримання пільг. По-друге, цим автомобілем він користувався з 2012 року і постійно на цьому автомобілі завозив товар з Румунії до України, а потім у зазначений законодавством термін, повертав автомобіль з України до Румунії.

Зазначає, що цей автомобіль не являється його власністю, він дійсно є громадянином України і користується паспортом громадянина України, проте мешкає у селі де, мовою спілкування є румунська мова. Українською мовою не володіє у достатньому обсязі, а при складенні відносно нього протоколу та відібрання пояснень йому не був наданий перекладач, щоб він зрозумів зміст та форму документів складених відносно нього. Також зазначає, що помилково подав паспорт громадянина Румунії, а декларацію не заповнював особисто.

У зв`язку з наведеним позивач вказує, що незаконно був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, тому постанова Закарпатської митниці від 09 лютого 2022 року по справі про порушення митних правил №2006/30500/21 щодо визнання його винним за статтею 485 МК України та накладення адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню, а дії в.о. начальника Закарпатської митниці Держмитслужби України Янченко С.В. є протиправними.

Враховуючи викладене, просить суд визнати протиправними дії виконуючого обов`язки начальника Закарпатської митниці Держмитслужби України Янченко С.В. про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення, та скасувати постанову від 09 лютого 2022 року виконуючого обов`язки начальника Закарпатської митниці Держмитслужби України Янченко Сергія Володимировича в справі про порушення митних правил №2006/30500/21.

Не погоджуючись із заявленим позовом, представник відповідача подав відзив на позовну заяву, зміст якого зводиться до того, що наведені позивачем у позовній заяві доводи не відповідають тим, що були встановлені під час складання постанови про порушення митних правил.

Вказує, що доводи позивача про неповідомлення про час та місце розгляду справи не відповідають дійсності, оскільки його представник Дан І.Й. знайомився з матеріалами справи, клопотав про перенесення розгляду, однак ОСОБА_1 на розгляд так і не з`явився. Також, інші неправдиві заяви, вказані у позовній заяві не містять жодного підтвердження та самі собі суперечать, а тому подані для уникнення притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що матеріалами справи встановлено достатньо підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 485 МК України, а тому, на підставі наведеного просив у задоволенні позову відмовити.

Позивач не скористався правом на участь у судовому засіданні та його представник Дан І.Й. подав заяву, згідно з якою просив провести розгляд без участі сторони позивача та задоволити у повному обсязі.

Представник Закарпатської митниці Селеш О.Я. у судове засідання також не з`явився та подав заяву, згідно якої просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Дослідивши докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно постанови в справі про порушення митних правил №2006/30500/21 від 09 лютого 2022 року, винесеної в.о. заступника начальника Закарпатської митниці Янченко С.В., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів у розмірі 473 327 грн. 31 коп.

Аналізом зібраних у справі доказів судом встановлені наступні фактичні обставини.

24.11.2021 року о 21 год. 11 хв. в зону митного контролю на ділянку "В`їзд" митного посту «Солотвино» Закарпатської митниці заїхав легковий автомобіль парки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter 318 CDI», з реєстраційним номерним знаком Чехії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , під керуванням гр. Румунії ОСОБА_1 .

До митного оформлення громадянин Румунії ОСОБА_1 подав паспорт громадянина Румунії НОМЕР_3 від 06.09.2018, паспорт пасажира, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 30.07.2014 року та НОМЕР_5 від 20.11.2012 року, контрольний талон для проходження по «червоному коридору», Рахунок-фактуру № EXARD05/908 від 24.11.2021 року та специфікацію до нього №EXARD05/908 від 24.11.2021 року, заявлено митний режим «тимчасового ввезення до 1 року» та повідомлено про постійне місце проживання АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ), що в свою чергу дає підставу ввезення транспортного засобу на митну територію України без сплати відповідних митних платежів.

Під час здійснення митних формальностей спрацювала АС АУР, а саме: орієнтування Координаційно-моніторингової митниці щодо здійснення контролю за переміщенням товарів та транспортних засобів через митний кордон України. Під час вивчення документів, поданих до митного контролю гр. ОСОБА_1 було виявлено, що отримувач вантажу в Україні згідно Рахунку-фактури №EXARD05/908 від 24.11.2021 року є ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ). Згідно письмових пояснень громадянин Румунії ОСОБА_1 підтвердив наявність в нього паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 від 13.07.2020 року на ім`я громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами розгляду справи, в.о. заступника начальника Закарпатської митниці Янченко С.В. винесено постанову від 09.02.2022 року №2006/30500/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із змісту ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вирішуючи питання щодо застосування до позивача відповідальності, передбаченої ст. 485 МК України у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, суд враховує рішення Конституційного Суду України № 4-р(II)/2022 від 15 червня 2022 року. В своєму рішенні Другий сенат Конституційного суду України зазначив наступне.

Конституційний Суд України, розглядаючи питання притягнення осіб до адміністративної відповідальності, зазначав, зокрема: що сталою практикою Європейського суду з прав людини такі адміністративні стягнення, як адміністративний арешт і значні адміністративні штрафи, є співмірними з кримінальним покаранням [рішення у справа хandothers v. The Netherlands від 8 червня 1976 року (заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), Гурепка проти України від 6 вересня 2005 року (заява № 61406/00), Menarini Diagnostics S.R.L. v. Italy від 27 вересня 2011 року (заява № 43509/08)].

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та враховуючи, що санкція статті 485 Митного кодексу України у вигляді накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів є співмірною з кримінальним покаранням, Конституційний Суд України дійшов висновку, що попередньо сформульовані підходи до розуміння принципу індивідуалізації юридичної відповідальності під час призначення кримінального покарання є застосовними і в межах цього конституційного провадження.

З огляду на наведене, принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адміністративної відповідальності на підставі статті 485 МК України має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

При обмеженні права власності в інтересах суспільства необхідними є не будь-які менш обтяжливі для прав і свобод осіб заходи, а ті з них, які здатні досягти легітимної мети на тому самому якісному рівні. Тобто законодавець зобов`язаний обирати той вид адміністративного стягнення, який менш обтяжливий для прав і свобод особи у конкретному випадку, і насамперед має визначити адекватну міру адміністративної відповідальності для досягнення її мети, тоді як суди забезпечують індивідуалізацію такої відповідальності залежно від обставин справи у межах законодавчо визначеної санкції [абзац перший підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 21 липня 2021 року № 3-р(II)/2021].

Абзац другий статті 485 МК України в контексті створення ним передумов для недопущення надмірного втручання у право власності особи з метою забезпечення справедливого балансу між вимогами публічного інтересу в захисті митних інтересів та митної безпеки України, з одного боку, та захистом права власності особи з іншого, Конституційний Суд України дійшов висновку, що зазначений припис статті 485 Кодексу не забезпечує бажаної гнучкості в діях та рішеннях органу державної влади під час визначення розміру штрафу щодо правопорушника з урахуванням усіх обставин справи.

Тому, внаслідок застосування оспорюваного припису статті 485 МК України не забезпечується справедливий баланс між вимогами публічного інтересу та захистом права власності особи, а сам цей припис є нормативним підґрунтям для надмірного втручання в гарантоване Основним Законом України право власності.

За наведених обставин, абзац другий статті 485 Митного кодексу України суперечить частинам першій, четвертій статті 41 Конституції України та рішенням Конституційного суду України № 4-р(II)/2022 від 15.06.2022 року справа № 3-321/2019(7780/19, 91/21) абзац другий статті 485 Митного кодексу України визнаний неконституційним визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) і визначено, що він втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення Конституційним судом України цього Рішення.

Статтею 147 Конституції України встановлено, що Конституційний Суд України вирішує питання, зокрема про відповідність Конституції України законів України. Відповідно до статті 151-2 Конституції України, рішення, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Таким чином, зазначене рішення Конституційного Суду України від 15.06.2022 року набрало законної сили та є обов`язковим.

В пункті 4 рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 №15-рп/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) зазначено, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З аналізу положень законодавства слідує, що підставою для втрати чинності закону у цілому або його частин є визнання єдиним органом законодавчої влади - Верховною Радою України такого закону або його окремих положень такими, що втратили чинність, або визнання їх такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні - Конституційним Судом України, оскільки його рішення належить сприймати як загальнообов`язковий правовий акт, який діє на усій території України та є обов`язковим для виконання усіма суб`єктами права.

Оскільки і в першому і в другому випадку правовими наслідками є втрата законом чи його частиною чинності, втрата чинності законом (чи частини закону) внаслідок визнання їх неконституційними є тотожними набранню чинності законом, яким скасовується відповідальність.

Тобто у обох випадках у особи з`являється право бути не притягнутим до відповідальності та уникнути негативних наслідків.

Водночас, Конституційний Суд України вказав, що враховує те, що визнання неконституційним абзацу другого статті 485 Митного кодексу України унеможливить притягнення до відповідальності осіб за дії та (або) бездіяльність, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні діяння, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

З огляду на викладене, Конституційний Суд України вважав за доцільне з метою недопущення порушення митних інтересів та митної безпеки України відтермінувати втрату чинності абзацом другим статті 485 Митного кодексу України на шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

КСУ зазначив, що Верховна Рада України з дня ухвалення цього Рішення, але не пізніше шести місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, має привести нормативне регулювання, встановлене абзацом другим статті 485 Митного кодексу України, що визнаний неконституційним, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Верховна Рада України привела нормативне регулювання, встановлене абзацом другим статті 485 Митного кодексу України, що визнаний неконституційним, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Таким чином, враховуючи, що Рішення Конституційного Суду України про визнання таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий статті 485 Митного кодексу України прийнято 15 червня 2022 року та цим Рішенням встановлено, що абзац другий статті 485 Митного кодексу України, визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, відповідно, станом на момент розгляду справи митним органом про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (09.02.2022 - винесення оскаржуваної постанови №2006/30500/21), абзац другий статті 485 Митного кодексу України в редакції на час винесення такої постанови втратив чинність.

Суд зазначає, що в даному випадку не відбулось скасування норми, яка передбачала адміністративну відповідальність, шляхом прийняття закону Верховною Радою України, проте абзац другий статті 485 Митного кодексу України, за яким притягається до відповідальності позивач втратив чинність внаслідок визнання його неконституційним за рішенням Конституційного Суду України.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що накладення на позивача ОСОБА_1 санкції у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, становить надмірне втручання в гарантоване Основним Законом України право власності, яке не забезпечує справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й фундаментальними правами позивача захисту права власності.

Таким чином, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 4-р(II)/2022 від 15 червня 2022 року, суд приходить до висновку щодо протиправності постанови в справі №2006/30500/21 якою на гр. ОСОБА_1 накладено стягнення за ст. 485 МК України у вигляді штрафу у розмірі 300% заниження митних платежів, тобто у розмірі 473 327.31 грн., та вважає, що така підлягає скасуванню.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 522 МК України, справи про порушення митних правил, передбачені частиною шостою статті 470, частиною третьою статті 471, статтями 472, 473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482-485 цього Кодексу, а також усі справи про порушення митних правил, вчинені особами, які не досягли 18-річного віку, розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями).

У відповідності до положень п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги низку розбіжностей та суперечностей для усунення причин та умов, що унеможливлюють всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, які митним органом не були з`ясовані, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає до скасування, а справа передачі на новий розгляд до компетентного органу.

У зв`язку наведеним, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню та зазначені норми КАС України, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню частина сплаченого позивачем судового збору в сумі 248,1 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 485, 493-494, 498, 526 МК України, ст.ст. 245, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 90, 241-246, 286, 294-295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби України, в.о. начальника Закарпатської митниці Янченко Сергія Володимировича, про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про порушення митних правил - задовольнити частково.

Постанову в.о. начальника Закарпатської митниці Держмитслужби України Янченко С.В. в справі про порушення митних правил №2006/30500/21 від 09.02.2022, винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 485 Митного кодексу України - скасувати, а справу надіслати на новий розгляд до компетентного органу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці Державної митної служби України () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_7 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 248,1 (двісті сорок вісім грн. десять коп.) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до адміністративного суду апеляційної інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення (складання), безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.Р. Деметрадзе