Справа № 160/11217/22
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- зобов`язання відповідача з урахуванням висновків суду у справі зарахувати період строкової військової служби в лавах збройних сил з 28.12.1994 року по 12.07.1995 року до пільгового стажу роботи у якості учня машиніста підземних установок з повним робочим днем в шахті позивачу, який надає право на призначення пенсії згідно ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
- зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі заяви від 13.01.2021 року.
Ухвалою суду від 01.08.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого заперечує проти заявлених позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі зазначає, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ч.3 ст.114 Закону №1058 особа повинна відпрацювати повний робочий день на підземних роботах не менше 25 років. У зв`язку з відсутністю у позивача необхідного спеціального стажу роботи, відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 18.01.2021 року про відмову в призначенні пенсії;
- зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду повторно розглянути заяву №43 від 13.01.2021 року про призначення пенсії, зарахувавши: до спеціального (пільгового) страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи з 28.12.1994 року по 12.07.1995 року, з 01.09.2015 року по 31.07.2017 року, з 01.09.2017 року по 30.09.2018 року та до страхового (загального) стажу період роботи з 28.08.2015 року по 15.11.2018 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.04.2021 року у справі №200/1920/21-а адміністративний позов ОСОБА_2 до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі Волноваське ОУПФУ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Волноваського ОУПФУ і від 18.01.2021 року про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Волноваське ОУПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_2 № 43 від 13.01.2021 року про призначення пенсії з урахуванням висновків суд.

В зазначеному рішенні суд вказав: щодо вимог про зарахування до страхового (загального) стажу період проходження строкової військової служби в лавах збройних сил з 28.12.1994 року по 12.07.1995 року, Донецьким окружним адміністративним судом зазначено наступне:

«В оскарженому рішенні не зазначено про не зарахування до пільгового стажу позивача відповідного періоду, проте у відзиві відповідачем зазначено, що період з 28.12.1994 року по 12.07.1995 року не зарахований ним до пільгового стажу позивача, оскільки на час призову на строкову військову службу до лав Збройних сил України, а саме: 28.12.1994 року позивач не навчався у професійно-технічному навчальному закладі, та не був працевлаштований за професією.

Судом встановлено, що з розрахунку стажу роботи позивача не вбачається зарахування відповідних періодів до пільгового стажу.

Частиною 4 статті 24 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством, що діяло раніше.

На період проходження позивачем військової служби діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590.

Пунктом «к» частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначені на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти «а» та «б» пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Відповідно до запису трудової книжки позивача Серії НОМЕР_1 після закінчення періоду проходження строкової служби позивача слідувала пільгова підземна робота у якості учня машиніста підземних установок підземним з повним робочим днем на підприємстві ДВАТ шахта «Південнодонбаська», яка зарахована відповідачем до спеціального стажу позивача.

Оскільки суд приходить до висновку, що період проходження строкової військової служби в лавах збройних сил з 28.12.1994 року по 12.07.1995 року є обґрунтованим, відповідачем при повторному розгляді заяви позивача до пільгового стажу необхідно зарахувати відповідний період».

Вказане рішення суду набрало законної сили 12.07.2021 року відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень.

Рішенням Волноваського ОУПФУ №40 від 10.09.2021 року позивачу повторно відмовлено в призначенні пенсії за відсутністю 25 років необхідного пільгового стажу.

ОСОБА_3 22.09.2021 року звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст.383 КАС України, в якій просив: визнати протиправною бездіяльність Волноваської ОУПФУ щодо зарахування періодів з 01.09.2015 року по 31.07.2017 року та з 01.09.2017 року по 30.09.2018 року до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; визнати протиправним рішення відповідача №40 від 10.09.2021 року про відмову в призначенні пенсії.

Окремою ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.10.2021 по справі 200/1920/21-а заяву ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення відповідача щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.04.2021 року задоволено.

Вказана ухвала суду набрала законної сили 08.12.2021 року відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень.

ГУ ПФУ в Донецькій області на адресу позивача направлено повідомлення про відмову в призначенні пенсії №0500-1519-8/16741 від 25.01.2022 року разом із рішенням відповідача №0 від 25.01.2022 року про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пенсійного віку. Крім того, зазначено загальний страховий стаж за нормами ч.3 ст.114 Закону 1058 склав 24 роки 9 місяців 28 днів.

Позивач не погоджується з перерахунком пенсії, який проведено відповідачем на виконання рішення суду у справі №200/1920/21-а, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як встановлено ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, в ході розгляду справи судом встановлено порушення відповідачем норм діючого законодавства України, прав, свобод та інтересів позивача, тому рішення відповідача №40 від 25.01.2022 року про відмову в призначенні пенсії позивачу є протиправним та підлягає скасуванню.

У своїй постанові від 11.02.2020 по справі №0940/2394/18 Верховний Суд дійшов висновку, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи у сукупності фактичні обставини справи та норми законодавства, виходячи з принципу верховенства права, беручи до уваги положення пункту 2 частини другої ст.245 КАС України, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне на підставі частини третьої ст.245 КАС України з метою відновлення прав, свобод та інтересів за захистом яких позивач звернувся до суду, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 період строкової військової служби в лавах збройних сил з 28.12.1994 року по 12.07.1995 року до пільгового стажу роботи у якості учня машиніста підземних установок з повним робочим днем в шахті.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі заяви від 13.01.2021 року, суд виходить з наступного.

Статтею 58 Закону України №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення, розрахунку, перерахунку пенсій громадянам та на свій розсуд розраховувати пенсію позивача.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення, розрахунок, перерахунок пенсії, суд дійшов до висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 13.01.2021 року про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

Оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність та законність своїх дій всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України.

Враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат відповідно до розміру задоволених вимог, а саме: судового збору у розмірі 496грн. 20коп.

Керуючись ст.ст. 9, 90, 72-78, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №40 від 25.01.2022 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 період строкової військової служби в лавах збройних сил з 28.12.1994 року по 12.07.1995 року до пільгового стажу роботи у якості учня машиніста підземних установок з повним робочим днем в шахті.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.01.2021 року про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, м.Слов`янськ, пл.Соборна,3, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 496грн. 20коп. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова