Справа № 300/5475/22
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" лютого 2023 р. справа № 300/5475/22
м. Івано-Франківськ
ВСТАНОВИВ:
Представник Візінський Василь Васильович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про
зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на пільгових умовах періоди роботи:
з 07.09.1983 по 10.11.1983 на посаді робочої лактозного цеху "Городенківського сир заводу";
з 17.12.2007 по 23.10.2012, 14.01.2014 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 25.11.2016 на посаді доярки/оператора машинного доїння в СВК "Агрофірма Чернелицька";
зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "д" частини 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 26.08.2021.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Вказане встановлене рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.06.2022 у справі №300/1028/22, яке набрало законної сили 04.11.2022 (а.с.54-58).
Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням від 26.11.2021 №10 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовлено позивачу в підтвердженні стажу роботи на пільгових умовах з 10.10.1990 по 31.01.2003 - дояркою (оператором машинного доїння) в колгоспі (підприємстві сільського господарства) (а.с.45-47).

Вищевказаним рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.06.2022 у справі №300/1028/22, яке набрало законної сили 04.11.2022, задоволено частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.11.2021№10. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.10.1990 року по 13.12.2003 року на посаді доярки (оператора машинного доїння) в СВК "Агрофірма "Чернелицька". В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с.54-58).

22.11.2022 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Оскаржуваним рішенням від 29.11.2022 №63 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання рішення суду від 03.06.2022 у справі №300/1028/22 до стажу роботи на пільгових умовах позивачу зараховано період роботи з 10.10.1990 по 13.12.2003 і розглянуто заяву про призначення пенсії від 22.11.2022, за результатом розгляду якої відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказаним рішенням від 29.11.2022 №63 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області встановило, що страховий стаж позивача становить 28 років 10 місяців 9 днів. Стаж роботи на пільгових умовах - 13 років 2 місяці 5 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви:

до страхового стажу не враховано спірні періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , з 07.09.1983 по 10.11.1983, оскільки на записі про звільнення виправлено дату наказу;

до стажу роботи на пільгових умовах (доярка/оператор машинного доїння) не враховано періоди роботи з 17.12.2007 по 23.10.2012, з 14.01.2014 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 25.11.2016, згідно довідок від 30.06.2020 №18 та №03, оскільки вони не відповідають додатку №5 Порядку від 12.08.1993 №637. В довідках відсутні три підписи, не зазначено загальну кількість пільгового стажу. В довідці № 18 не зазначено назву організації; зазначена посада не відповідає записам трудової книжки. Окрім того, відсутня інформація про встановлені і виконані норми обслуговування на підприємствах та належність цих підприємств до сільського господарства (а.с.60).

Відповідно до записів №№5, 6 трудової книжки НОМЕР_1 у період з 07.09.1983 по 10.11.1983 позивач працювала на посаді робочої лактозного цеху "Городенківського сир заводу". У записі про звільнення міститься виправлення в місяці дати наказу №154-к (а.с.18).

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , довідки, виданої Аграрним ТОВ "Свято Трипілля" від 30.06.2020 №18 та довідки, виданої ДП "Рідний Край" ТОВ "Агропромислова фірма "Левада" від 30.06.2020 №03 у спірні періоди:

з 17.12.2007 по 23.10.2012, з 14.01.2014 по 31.03.2016 позивач працювала на посаді доярка в Аграрному ТОВ "Свято Трипілля" (а.с.20, 21, 24, 42).

з 01.04.2016 по 25.11.2016 позивач працювала на посаді оператор машинного доїння в ДП "Рідний Край" ТОВ "Агропромислова фірма "Левада" (а.с.21, 41).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058).

Так, відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

В свою чергу, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), рішенням Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020. Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020.

Відповідно до положень статті 152 Конституції України закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Так, згідно пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

д) жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України".

При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону №1788 до внесення змін Законом №213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

У Законі №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті "а" - 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах "б"-"з" - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).

Таким чином, статтею 13 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.

Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, перевіряючи статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами "б"-"г" статті 54 Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом №213 у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону №213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом №213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Стаття 13, частина 2 статті 14, пункт "б"-"г" статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що у справах "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та "Серков проти України" (заява №39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування (пункт "д" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення").

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на пільгових умовах періоди роботи: з 07.09.1983 по 10.11.1983 на посаді робочої лактозного цеху "Городенківського сир заводу", суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення").

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Оскаржуваним рішенням від 29.11.2022 №63 до страхового стажу позивача не враховано спірні періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 з 07.09.1983 по 10.11.1983, оскільки на записі про звільнення виправлено дату наказу.

Відповідно до записів №№5, 6 трудової книжки НОМЕР_1 у період з 07.09.1983 по 10.11.1983 позивач працювала на посаді робочої лактозного цеху "Городенківського сир заводу".

У записі №6 про звільнення міститься виправлення в місяці дати наказу від 09.11.1983 №154-к, на підставі якого звільнено позивача 10.11.1983, зокрема - в другій цифрі місяця (а.с.18).

Суд встановив, що дата звільнення позивача - 10.11.1983 відповідає даті наказу від 09.11.1983 №154-к, на підставі якого звільнено позивача відповідно до запису № 6 трудової книжки НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що виправлення в місяці дати наказу №154-к, на підставі якого звільнено позивача є незначним та не спростовує дати звільнення позивача 10.11.1983.

Відтак, вказаний спірний період роботи позивача 07.09.1983 по 10.11.1983 підлягає зарахуванню до стажу роботи позивача відповідно до записів №№5, 6 трудової книжки НОМЕР_1 .

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на пільгових умовах періоди роботи: з 17.12.2007 по 23.10.2012, 14.01.2014 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 25.11.2016 на посаді доярки/оператора машинного доїння в СВК "Агрофірма Чернелицька", суд зазначає наступне.

Як встановлено, оскаржуваним рішенням від 29.11.2022 №63 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до стажу роботи позивача на пільгових умовах (доярка/оператор машинного доїння) не врахувало періоди роботи з 17.12.2007 по 23.10.2012, з 14.01.2014 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 25.11.2016, згідно довідок від 30.06.2020 №18 та №03, оскільки вони не відповідають додатку №5 Порядку від 12.08.1993 №637. В довідках відсутні три підписи, не зазначено загальну кількість пільгового стажу. В довідці № 18 не зазначено назву організації; зазначена посада не відповідає записам трудової книжки. Окрім того, відсутня інформація про встановлені і виконані норми обслуговування на підприємствах та належність цих підприємств до сільського господарства (а.с.60).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 28 грудня 2021 року у справі №539/1398/17 вказав, що головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на відповідній посаді, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу (пункт 42).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , довідки, виданої Аграрним ТОВ "Свято Трипілля" від 30.06.2020 №18 та довідки, виданої ДП "Рідний Край" ТОВ "Агропромислова фірма "Левада" від 30.06.2020 №03 у спірні періоди:

з 17.12.2007 по 23.10.2012, з 14.01.2014 по 31.03.2016 позивач працювала на посаді доярка в Аграрному ТОВ "Свято Трипілля" (а.с.20, 21, 24, 42).

з 01.04.2016 по 25.11.2016 позивач працювала на посаді оператор машинного доїння в ДП "Рідний Край" ТОВ "Агропромислова фірма "Левада" (а.с.21, 41).

Отже, записи трудової книжки позивача НОМЕР_1 підтверджують періоди роботи позивача з 17.12.2007 по 23.10.2012, з 14.01.2014 по 31.03.2016 на посаді доярка в Аграрному ТОВ "Свято Трипілля" та з 01.04.2016 по 25.11.2016 на посаді оператор машинного доїння в ДП "Рідний Край" ТОВ "Агропромислова фірма "Левада".

Отже, оскільки записи трудової книжки позивача підтверджують роботи позивача на відповідній посаді доярка (оператор машинного доїння), то у трудовій книжці позивача наявні відомості за вказані спірні періоди робіт, що визначають право на пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту "д" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За пунктом 20 Порядку №627 уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Відтак, довідка, видана Аграрним ТОВ "Свято Трипілля" від 30.06.2020 №18 та довідка, видана ДП "Рідний Край" ТОВ "Агропромислова фірма "Левада" від 30.06.2020 №03 додатково підтверджують вказані спірні періоди роботи позивача, а аргументи відповідача про те, що довідки від 30.06.2020 №18 та №03 не відповідають додатку №5 Порядку від 12.08.1993 №637 не спростовують того, що у трудовій книжці позивача наявні відомості за вказані спірні періоди, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, оскільки підтверджують роботи позивача на посаді доярка (оператор машинного доїння), що в розумінні пункту "д" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є однією посадою. Крім того, підставами для видачі вказаних довідок є накази, на підставі яких до трудової книжки позивача внесені відповідні записи за спірні періоди роботи позивача. Також на вказаних довідках містяться відтиски печаток підприємств.

Слід зазначити, що з матеріалів справи вбачається помилковість зазначення у позовній заяві назви підприємств за періоди роботи позивача: з 17.12.2007 по 23.10.2012, 14.01.2014 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 25.11.2016 - робота на посаді доярки/оператора машинного доїння в СВК "Агрофірма Чернелицька", замість: з 17.12.2007 по 23.10.2012, з 14.01.2014 по 31.03.2016 - на посаді доярка в Аграрному ТОВ "Свято Трипілля" та з 01.04.2016 по 25.11.2016 - на посаді оператор машинного доїння в ДП "Рідний Край" ТОВ "Агропромислова фірма "Левада".

Як зазначено вище відповідно до пункту "д" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Покликання відповідача в обґрунтування відзиву на те, що позивачем не доведено виконання нею норм обслуговування є безпідставними та необґрунтованими, оскільки порядок, який би визначав норми навантаження та кількості обслуговування тварин на час роботи позивача з 07.09.1983 по 10.11.1983, з 17.12.2007 по 23.10.2012, з 14.01.2014 по 31.03.2016 та з 01.04.2016 по 25.11.2016 відповідно до пункту "д" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" Кабінетом Міністрів України не приймався. Відсутність порядку, який би визначав норми обслуговування, виконання яких повинно враховуватись при призначенні даній категорії працівників пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до зазначеної вище норми Закону, не може позбавляти особу права на отримання пенсії, гарантованої їй Конституцією України та Законом України "Про пенсійне забезпечення" до того ж за умови доведеності факту її роботи у спірний період на цій посаді.

Вказані висновки відповідають висновкам Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20 січня 2022 року у справі №219/4003/17.

За таких обставин, відповідач протиправно не зарахував позивачу до пільгового стажу відповідно до пункту "д" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи

з 07.09.1983 по 10.11.1983 на посаді робочої лактозного цеху "Городенківського сир заводу";

з 17.12.2007 по 23.10.2012, з 14.01.2014 по 31.03.2016 на посаді доярка в Аграрному ТОВ "Свято Трипілля";

з 01.04.2016 по 25.11.2016 на посаді оператор машинного доїння в ДП "Рідний Край" ТОВ "Агропромислова фірма "Левада".

Згідно оскаржуваого рішення від 29.11.2022 №63 страховий стаж позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 28 років 10 місяців 9 днів. Стаж роботи на пільгових умовах - 13 років 2 місяці 5 днів.

Суд встановив, що при врахуванні позивачці до пільгового стажу спірних періодів роботи, стаж зазначеної роботи позивача, складатиме не менше 20 років та позивач матиме право на призначення пенсії відповідно до відповідно до пункту "д" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з частиною 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено, позивач 18.04.1965 року народження, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Рішенням від 26.11.2021 №10 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовлено позивачу в підтвердженні стажу роботи на пільгових умовах з 10.10.1990 по 31.01.2003 - дояркою (оператором машинного доїння) в колгоспі (підприємстві сільського господарства) (а.с.45-47).

Вказане встановлене рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.06.2022 у справі №300/1028/22, яке набрало законної сили 04.11.2022, яким задоволено частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.11.2021№10. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.10.1990 року по 13.12.2003 року на посаді доярки (оператора машинного доїння) в СВК "Агрофірма "Чернелицька". В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с.54-58).

22.11.2022 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене, датою звернення позивача за пенсією за віком на пільгових умовах є 22.11.2022.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими в частині позовних вимог.

Надаючи оцінку факту порушеного права позивача, враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту у цій справі слід позов задовольнити частково. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у призначенні пенсії від 29.11.2022 №63. Зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "д" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи: з 07.09.1983 по 10.11.1983 на посаді робочої лактозного цеху "Городенківського сир заводу"; з 17.12.2007 по 23.10.2012, з 14.01.2014 по 31.03.2016 на посаді доярка в Аграрному ТОВ "Свято Трипілля"; з 01.04.2016 по 25.11.2016 на посаді оператор машинного доїння в ДП "Рідний Край" ТОВ "Агропромислова фірма "Левада". Зобов`язати відповідача призначити позивачу з 22.11.2022 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "д" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 700,00 гривень.

Згідно з частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4 та 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд, дослідивши договір про надання правової допомоги від 20.12.2022, ордер від 26.12.2022 Серії АТ №1032526, акт прийняття-передачі виконаної роботи від 26.12.2022, квитанцію від 26.12.2022 №122, встановив, що адвокат на підставі свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю від 29.05.2012 №891, надав позивачу правничу допомогу щодо звернення до суду з даним позовом вартістю 5000,00 грн. (а.с.61-66).

За таких обставин, 5000,00 грн. витрат позивача на правничу допомогу адвоката підтверджені належним чином. При цьому, вказана сума витрат є співмірною зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт та надання послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.

Як зазначено вище, відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, пропорційність до розміру задоволених позовних вимог та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 29.11.2022 №63.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "д" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи: з 07.09.1983 по 10.11.1983 на посаді робочої лактозного цеху "Городенківського сир заводу"; з 17.12.2007 по 23.10.2012, з 14.01.2014 по 31.03.2016 на посаді доярка в Аграрному ТОВ "Свято Трипілля"; з 01.04.2016 по 25.11.2016 на посаді оператор машинного доїння в ДП "Рідний Край" ТОВ "Агропромислова фірма "Левада".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 22.11.2022 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "д" 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) частину сплачених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.