Справа № 420/7646/22
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7646/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи у Багатопрофільному медичному центрі Одеського національного медичного університету на посаді лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення з 09.09.1999 по 01.10.2002 роки та на посаді лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення з 01.03.2006 по 31.12.2020 роки;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи у Багатопрофільному медичному центрі Одеського національного медичного університету на посаді лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення з 09.09.1999 по 01.10.2002 роки та на посаді лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення з 01.03.2006 по 31.12.2020 роки;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум - з 15.01.2021 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань відшкодувати ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1984 грн. 80 коп.

Обґрунтування позовних вимог

Позов мотивований тим, що позивач ОСОБА_1 з 15.01.2021 року отримує пенсію по інвалідності та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач). Пенсію було обчислено виходячи із страхового стажу 47 років 2 місяці.

Після виходу на пенсію позивач продовжує працювати на посаді лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення в Багатопрофільному медичному центрі Одеського національного медичного Університету (ОНМедУ).

Позивач вказує, що автоматичний перерахунок пенсії йому проводився у жовтні 2021 році у зв`язку зі зміною групи інвалідності та у квітні 2021 і березні 2022 року у зв`язку зі зміною розміру середньої заробітної плати. Розмір пенсії після останнього перерахунку збільшився незначно, тому у позивача не виникало сумнівів щодо правильності розрахунку та перерахунків його пенсії.

Однак у подальшому від своїх колег він дізнався, що деяким з них пенсія призначалася із розрахунку стажу в значно більшому розміру, при однаковому стажі на посадах лікаря анестезіолога, що викликало у позивача сумніви щодо правильності розрахунку трудового стажу.

23.05.2022 року позивач звернувся за відповідними роз`ясненнями до відповідача і просив перевірити правильність розрахунку стажу і пенсії, а також зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи на посадах лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення з 09.09.1999 по 01.10.2002 роки, а також на посадах лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення та лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення та з 01.03.2006 по 31.12.2020 роки.

Однак, відповідач відмовив зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи у Міській клінічній лікарні № 2 (з подальшим перейменуванням) на посаді лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення з 09.09.1999 по 01.10.2002 роки, посилаючись на відсутність уточнюючої довідки щодо відсутності окремого реанімаційного відділення, а також стаж на посадах лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення та лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення з 01.03.2006 року по 31.12.2020 роки, з посиланням на те, що після 01.01.2004 року немає правових підстав, оскільки це не передбачено статтею 24 Закону №1058.

Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі вказані періоди роботи, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У своїх доводах позивач посилається, зокрема на лист-роз`яснення Пенсійного фонду України № 3544-03 (копія додається), у якому зазначено, що при вирішенні питання зарахування у подвійному розмірі періодів роботи у реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я необхідно керуватися спільним листом Міністерства праці і соціальної політики України, Пенсійного фонду України та Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2002 р. Відповідно до цього листа до стажу роботи у подвійному розмірі зараховується час роботи у відділеннях (групах) анестезіології та інтенсивної терапії та відділеннях інтенсивної терапії лікувальних закладів, оскільки наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.10.97 р. № 303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» відділення реанімації, які існували до його введення, перейменовані у відділення (групи) анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії відповідно до переліку медичних спеціальностей, зареєстрованих ВООЗ, із збереженням функціональних повноважень відділень реанімації. Керуючись вищезазначеним до стажу роботи у подвійному розмірі за нормами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховуються періоди роботи: у реанімаційних відділеннях; після перейменування відділень реанімацій, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.97 р. № 303: у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії; групах анестезіології та інтенсивної терапії; відділеннях інтенсивної терапії.

Відсутність окремого реанімаційного відділення, на що посилається відповідач у листі-відповіді № 8611-6928/Д-02/8-1500/22 від 24.05.2022 року, ніяким чином не нівелює характер виконуваної роботи на посаді лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення та лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення.

Тобто, виконання таких робіт, з яким законодавство пов`язує право особи на зарахування до стажу відповідного відпрацьованого часу, надає право на зарахування цього стажу в подвійному розмірі.

Позивач вказує, що період роботи з 09.09.1999 по 01.10.2002 роки у Міській клінічній лікарні № 2 на посаді лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення підтверджується записами у його трудовій книжці, а також довідкою б/н від 18.12.2020 року (копія додається).

Отже, позивач вважає, що відповідач при призначенні та наступних перерахунках пенсії протиправно не зарахував до страхового стажу в подвійному розмірі вищеперелічені періоди роботи на посадах лікаря анестезіолога.

Також позивач посилався на те, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року, не скасовує та не зупиняє дію статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що дає йому право на зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 01.03.2006 року по 31.12.2020 року.

Процесуальний рух справи

Ухвалою суду від 06 червня 2022 року адміністративний позов було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 160, ст. 161 КАС України. Позивачу було роз`яснено, що виявлені недоліки мають бути усунуті шляхом надання до суду доказів на підтвердження повноважень адвоката Семенцова Олександра Івановича на представництво інтересів ОСОБА_1 .

15 червня 2022 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про усунення недоліків позову, до якої додано нотаріально посвідчену копію довіреності від 09 червня 2022 року, якою ОСОБА_1 уповноважив Семенцова Олександра Івановича бути його представником, зокрема подавати від його імені позовні заяви та вести справи у судах.

16 червня 2022 року представником позивача адвокатом Семенцовим Олександром Івановичем подано на підтвердження повноважень копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката.

Ухвалою суду від 20 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.

Також ухвалою від 20 червня 2022 року суд витребував від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у повному обсязі для долучення до матеріалів справи.

11 липня 2022 року на виконання ухвали суду про витребування доказів від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов лист, яким повідомлено про відсутність можливості надати до суду пенсійну справу позивача.

29 червня 2022 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області через канцелярію суду надійшов відзив та позовну заяву (а.с. 77-81).

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідач підтвердив, що з 15.01.2021 позивачу призначено пенсію по інвалідності ІІ групи, розраховану за нормами статті 33 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058) в розмірі 90 % пенсії за віком, обчислену як працюючій особі при страховому стажі 47 років 2 місяці (враховано по 31.12.2020), в тому числі 4 роки 1 місяць додаткового стажу, заробітній платі 13698,82 грн., визначеній за періоди з 01.07.1995 по 30.06.2000 згідно довідки про заробітну плату та з 01.07.2000 по 31.12.2020 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір становив 6006,24 грн, де: (6461,32 грн розмір пенсії за віком; 212,28 грн доплата за 12 років понаднормативного стажу) * 90 %.

У зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності з 01.11.2021 пенсію по інвалідності розраховано в розмірі 50 % пенсії за віком, обчислену при страховому стажі 47 років 2 місяці, в тому числі 4 роки 1 місяць додаткового стажу, заробітній платі 13698,82 грн, та її розмір встановлено на рівні 3336,80 грн, де: (6461,32 грн розмір пенсії за віком; 212,28 грн доплата за 12 років понаднормативного стажу) * 50 %.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Страховий стаж до 01.01.2004 року обчислюється з урахуванням норм ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

На зазначених підставах до страхового стажу в подвійному розмірі зараховані періоди роботи позивача з 01.08.1991 по 01.07.1992, з 04.08.1992 по 04.07.1995 та з 07.07.1995 по 31.08.1999.

Період роботи з 09.09.1999 по 01.10.2002 на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога анестезіологічного відділення в Міській клінічній лікарні № 2 не врахований до страхового стажу в подвійному розмірі, оскільки позивачем не надано уточнюючу довідку щодо відсутності окремого реанімаційного відділення, згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Також відповідач у відзиві зазначив, що проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 немає правових підстав, оскільки це не передбачено статтею 24 Закону №1058.

04 липня 2022 року представником позивача подано відповідь на відзив (а.с. 84-86).

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

З урахуванням заявлених позовних вимог, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши подані заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у заявах по суті справи, з 15.01.2021 позивачу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058), обчислену як працюючій особі при страховому стажі 47 років 2 місяці.

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

28.05.2022 року позивач через свого представника (адвокат Семенцов О.І.) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою (а.с. 30), якою просив:

перевірити правильність розрахунку його пенсії, а також стажу та заробітку;

зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи на посаді лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення з 09.09.1999 по 01.10.2002 рр., а також на посадах лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення та лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення з 01.03.2006 по 31.12.2020 рр.

У відповідь на вказане звернення Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 24.05.2022 року вих. №8611-6928/Д-02/8-1500/22 повідомило позивачу про наступне.

Зокрема, що з 15.01.2021 позивачу призначено пенсію по інвалідності II групи, розраховану за нормами статті 33 до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон) в розмірі 90 % пенсії за віком, обчислену як працюючій особі при страховому стажі 47 років 2 місяці (враховано по 31.12.2020), в тому числі 4 роки 1 місяць додаткового стажу, заробітній платі 13698,82 грн., визначеній за періоди з 01.07.1995 по 30.06.2000 згідно довідки про заробітну плату та з 01.07.2000 по 31.12.2020 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір становив 6006,24 грн., де: (6461,32 гри розмір пенсії за віком; 212,28 грн. - доплата за 12 років понаднормативного стажу) * 90 %.

У зв`язку із встановленням III групи інвалідності з 01.11.2021, пенсію по інвалідності розраховано в розмірі 50 % пенсії за віком, обчислену при страховому стажі 47 років 2 місяці, в тому числі 4 роки 1 місяць додаткового стажу, заробітній платі 13698,82 грн., та її розмір встановлено на рівні 3336,80 грн., де: (6461,32 грн. - розмір пенсії за віком; 212,28 грн. - доплата за 12 років понаднормативного стажу) * 50 %.

Страховий стаж до 1 січня 2004 року обчислюється з урахуванням норм ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

На зазначених підставах до страхового стажу в подвійному розмірі зараховані періоди роботи з 01.08.1991 по 01.07.1992, з 04.08.1992 по 04.07.1995 та з 07.07.1995 по 31.08.1999 рр.

Водночас відповідач повідомив, що період роботи з 09.09.1999 по 01.10.2002 на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога анестезіологічного відділення в Міській клінічній лікарні № 2 не врахований до страхового стажу в подвійному розмірі, оскільки не надано уточнюючу довідку щодо відсутності окремого реанімаційного відділення.

Також відповідачем зазначено, що проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 року немає правових підстав, оскільки це не передбачено статтею 24 Закону №1058 (а.с. 31).

Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі вказані періоди роботи, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В обґрунтування своїх доводів позивач надав до суду копії власної Трудової книжки НОМЕР_2 ; Архівної довідки від 21.12.2020 року № 801, виданої КНП Міська клінічна лікарня № 10 ОМР; Довідки БМЦ ОНМедУ від 18.12.2020 року б/н, видану ОСОБА_1 про те, що він дійсно працював в Міській клінічній лікарні № 2; листа ПФУ № 12393/02-20 від 17.06.2011 року; листа МОЗ України № 10.01.10/303 від 02.02.2011 року; листа-роз`яснення ПФУ № 3544-03; листа Мінпраці, ПФУ та МОЗ від 02.08.2002 року; Посадової інструкції від 25.06.2018 року (а.с. 36-46).

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і виплата пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 303 від 08 жовтня 1997 року проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

Згідно роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28 травня 2002 року № 10.02.11/450 та від 21 червня 2002 року № 02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім іншого, існує лист-роз`яснення Пенсійного фонду України № 3544-03, у якому зазначено: «При вирішенні питання зарахування у подвійному розмірі періодів роботи у реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я необхідно керуватися спільним листом Міністерства праці і соціальної політики України, Пенсійного фонду України та Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2002 р.

Відповідно до цього листа до стажу роботи у подвійному розмірі зараховується час роботи у відділеннях (групах) анестезіології та інтенсивної терапії та відділеннях інтенсивної терапії лікувальних закладів, оскільки наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.10.97 р. № 303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» відділення реанімації, які існували до його введення, перейменовані у відділення» (групи) анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії відповідно до переліку медичних спеціальностей, зареєстрованих ВООЗ, із збереженням функціональних повноважень відділень реанімації.

Керуючись вищезазначеним до стажу роботи у подвійному розмірі за нормами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховуються періоди роботи: у реанімаційних відділеннях; після перейменування відділень реанімацій, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.97 р. № 303: у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії; групах анестезіології та інтенсивної терапії; відділеннях інтенсивної терапії.».

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 27 лютого 2020 року у справі №462/1713/17, від 11 грудня 2018 року у справі №310/385/17 (2-а/310/47/17), від 23 січня 2019 року у справі №485/103/17 та від 4 грудня 2019 року у справі №689/872/17.

Згідно зі статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказана вище норма Закону України «Про пенсійне забезпечення» кореспондується із положеннями Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії (далі - Порядок №637), відповідного до яких основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання додаткових довідок необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі №678/65/17.

Як вбачається з матеріалів справи, з 15.01.2021 позивачу призначено пенсію по інвалідності. Пенсію було обчислено виходячи із страхового стажу 47 років 2 місяці.

До страхового стажу в подвійному розмірі зараховані періоди роботи з 01.08.1991 по 01.07.1992, з 04.08.1992 по 04.07.1995 та з 07.07.1995 по 31.08.1999 рр.

Проте, період роботи з 09.09.1999 по 01.10.2002 на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога анестезіологічного відділення в Міській клінічній лікарні № 2 не врахований відповідачем до страхового стажу в подвійному розмірі, оскільки не надано уточнюючу довідку щодо відсутності окремого реанімаційного відділення.

Також відповідач відмовив проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 року, оскільки це не передбачено статтею 24 Закону №1058.

Отже, спірними є періоди роботи позивача у Міській клінічній лікарні № 2 (з подальшим перейменуванням) на посаді лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення з 09.09.1999 по 01.10.2002 роки, а також на посадах лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення та лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення з 01.03.2006 року по 31.12.2020 роки.

Згідно записів у Трудовій книжці НОМЕР_2 ОСОБА_1 , записи №№15-16, з 09.09.1999 по 01.10.2002 роки позивач працював у Міській клінічній лікарні № 2 на посаді лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення за сумісництвом.

Відповідач не надав зауважень щодо заповнення трудової книжки позивача.

Також до суду надано копію Довідки БМЦ ОНМедУ від 18.12.2020 року б/н, видану ОСОБА_1 про те, що він дійсно працював в Міській клінічній лікарні № 2 (а.с. 40).

Зокрема, 09.09.1999 р. наказом № 105 від 09.09.1999 р. зарахований на посаду лікаря-анестезіолога-реаніматолога анестезіологічного відділення Міської клінічної лікарні №2 на 0,5 ст. за сумісництвом, звільнений з займаної посади 01.10.2002 р. наказ №111 від 01.10.2002 р.

01.03.2006 р. наказом № 13 від 27.02.2006 р. зарахований на посаду лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення 0,5 ставки, додатково зарахований на посаду лікаря - анестезіолога 0,25 ставки анестезіологічного відділення з 01.07.2010р. наказ № 44-к від 01.07.2010р., та переведений 03.01.2014 р. на посаду лікаря - анестезіолога одна ставка анестезіологічного відділення наказ № 2-к від 03.01.2014р., по теперішній час.

Отже, стаж роботи позивача у період з 09.09.1999 по 01.10.2002 роки на посадах лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення підтверджується записами у трудовій книжці позивача та додатково довідкою БМЦ ОНМедУ від 18.12.2020 року, що дає право позивачу на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Водночас відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні такого стажу.

При цьому суд зазначає, що чинне законодавство не містять жодних застережень щодо неврахування стажу роботи у випадку роботи у закладах охорони здоров`я за сумісництвом.

Така правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №456/1310/17, від 17.06.2020 № 357/11458/17, від 21.10.2019 №295/8391/15-а.

Що стосується зауважень відповідача про ненадання позивачем уточнюючої довідки щодо відсутності окремого реанімаційного відділення.

Пунктом 20 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Тобто, надання додаткових довідок необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

У спірних правовідносинах ці випадки відсутні, оскільки записами у трудовій книжці позивача підтверджується стаж його роботи у період з 09.09.1999 по 01.10.2002 роки на посадах лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення.

Стосовно зарахування до стажу позивача в подвійному розмірі періодів роботи, які не враховані відповідачем у подвійному розмірі з огляду на відсутність підстав такого зарахування після 01.01.2004 року, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 3 ст. 40 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Вимогами п. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Суд констатує, що редакція ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час.

Стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

Таким чином, суд доходить висновку, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому, не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.

Висновки у цій справі узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 11 грудня 2018 року у справі № 310/385/17(2-а/310/47/17), від 23 січня 2019 року у справі № 485/103/17 та від 4 грудня 2019 року у справі № 689/872/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 462/1713/17.

Згідно записів у Трудовій книжці НОМЕР_2 ОСОБА_1 , за № 19 з 01.03.2006 року він був зарахований на посаду лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення Міської клінічної лікарні № 2.

Згідно записів за № 20 та № 21 з 01.06.2007 року у зв`язку з реорганізацією Міської клінічної лікарні № 2 позивач був прийнятий за переводом на посаду лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення Комунальної установи «Міська клінічна лікарня № 9 імені О.І. Мінакова».

Згідно довідки б/н від 18.12.2020 року на підставі рішенням Одеської міської ради від 26.01.2007 року № 865-у та наказу Управління охорони здоров`я Одеської міської ради від 16.02.2007 року № 77 та від 04.05.2007 року № 209, Міська Клінічна лікарня № 2 з 01.06.2007 року реорганізована шляхом приєднання до Комунальної Установи «Міська Клінічна лікарня № 9 ім. проф. Мінакова».

На підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України від 05.12.2014 року № 941, наказу Одеського національного медичного університету № 586-о від 15.12.2014 року Комунальна Установа «Міська клінічна лікарня № 9 ім. професора О.І. Мінакова» з 15 грудня 2014 року реорганізована шляхом приєднання до Державного закладу «Одеський національний медичний Університет» в Багатопрофільний медичний центр Одеського національного медичного університету (а.с. 40).

Таким чином, суд вважає, що посилання відповідача на те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є помилковими, а дії щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи на посадах лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення та лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення з 01.03.2006 по 31.12.2020 роки протиправними.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи на посаді лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення з 09.09.1999 по 01.10.2002 роки у Міській клінічній лікарні № 2 (з подальшим перейменуванням) та на посадах лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення та лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення з 01.03.2006 по 31.12.2020 роки у Комунальній установі Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова Одеського національного медичного університету та у Багатопрофільному медичному центрі Одеського національного медичного університету.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене, для повного та ефективного захисту прав позивача та дотримання гарантій щодо остаточного вирішення спору між сторонами, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи на посаді лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення з 09.09.1999 по 01.10.2002 роки у Міській клінічній лікарні № 2 (з подальшим перейменуванням) та на посадах лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення та лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення з 01.03.2006 року по 31.12.2020 роки у Комунальній установі Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова Одеського національного медичного університету та у Багатопрофільному медичному центрі Одеського національного медичного університету, а також здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням наведеного стажу з дати призначення пенсії.

На підставі викладеного, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача у розмірі 992,40 грн., де 992,40 грн. - ставка судового збору за звернення до суду із цим позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-78, 90, 139, 242-246, 255-258, 262, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи на посаді лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення з 09.09.1999 по 01.10.2002 роки у Міській клінічній лікарні №2 (з подальшим перейменуванням) та на посадах лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення та лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення з 01.03.2006 по 31.12.2020 роки у Комунальній установі Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова Одеського національного медичного університету та у Багатопрофільному медичному центрі Одеського національного медичного університету.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи на посаді лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення з 09.09.1999 по 01.10.2002 роки у Міській клінічній лікарні № 2 (з подальшим перейменуванням) та на посадах лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення та лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення з 01.03.2006 року по 31.12.2020 роки у Комунальній установі Міська клінічна лікарня № 9 ім. Професора О.І. Мінакова Одеського національного медичного університету та у Багатопрофільному медичному центрі Одеського національного медичного університету, а також здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням наведеного стажу з дати її призначення.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992, 40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ).

Суддя О.В. Глуханчук