Справа № 320/3546/23
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
23 лютого 2023 року м. Київ № 320/3546/23
Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву
ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1471 від 28.06.2022 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби механіком водієм 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону старшим солдатом ОСОБА_2 ;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 провести належне службове розслідування за фактом зникнення старшого солдата ОСОБА_2 у строки передбачені чинним законодавством та надати матеріали службового розслідування завірені належним чином з висновками;

- зобов`язати командира військової частини вжити необхідні заходи для забезпечення надання ОСОБА_2 статусу особи, яка зникла безвісти під час ведення бойових дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Наданий адміністративний позов не відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на таке.

Адміністративний позов не відповідає вимогам ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом першим частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Разом з тим, частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, Кодексом адміністративного судочинства України встановлений місячний строк для звернення особи до суду для захисту порушених прав, свобод та інтересів у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Предметом позову у даній справі є оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1471 від 28.06.2022 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби механіком водієм 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону старшим солдатом ОСОБА_2 .

Як зазначено позивачем, 14 липня 2021 року Міністерство оборони України, в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 , уклало контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у званні старшого солдата, на посаді навідника механізованої роти механізованого батальйону, строком на три роки. В подальшому листом військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 30.08.2022 № 1/37/4081 ОСОБА_1 повідомлено про проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби механіком-водієм 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону старшим солдатом ОСОБА_2 та зазначено про те що місцезнаходження його невідоме, на телефонні дзвінки він не відповідає.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин повинен застосовуватись місячний строк звернення до суду, передбачений ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 N 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. При цьому позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі N 240/12017/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 95946021) зазначив, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Частинами першою та другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Таким чином, позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви необхідно надати суду заяву про поновлення строку звернення до суд з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

Статтею 161 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (частина третя).

Водночас, позивач не є звільненим від сплати судового збору за звернення до суду з даним позовом. Проте, позивачем не долучено до позовної заяви документу про сплату судового збору.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI встановлено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту позову вбачається, що позов заявлено в межах даного позову вимоги немайнового характеру (дві вимоги з урахуванням похідних вимог).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 на рівні 2684,00 грн.

Як вбачається з позовної заяви позивачем заявлено у ньому три позовні вимоги, дві з яких є взаємопов`язаними, відтак позивач повинен сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» обумовлено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, судовий збір за подання позивачем даного позову складає 0,4 *2684,00 = 1073,60 грн. *2 =2147,20 грн.

З огляду на викладене, позивачу слід надати до суду докази сплати судового збору в розмірі 2147,20 грн. за звернення з даним позовом до суду.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

При цьому, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло.

Суд звертає увагу позивача, що правову категорію зміст позовних вимог слід розуміти як дію суду, про вчинення якої позивач вимагає постановити судове рішення, що спрямована на задоволення певної матеріально-правової вимоги позивача. Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб`єктивного права зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви позивачем заявлено вимог щодо зобов`язання командира військової частини вжити необхідні заходи для забезпечення надання ОСОБА_2 статусу особи, яка зникла безвісти під час ведення бойових дій, однак нормативно-правове обґрунтування позову у цій частині позовних вимог відсутнє.

Відтак позов не відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України тому позивачу слід надати до суду нормативно-правове обґрунтування позову у цій частині позовних вимог та зазначити в чому саме полягає публічно-правовий спір, вказавши при цьому які норми чинного законодавства порушено відповідачем та чим саме порушено право позивача в межах публічно-правового спору.

Згідно із приписами частини сьомої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Суд зауважує, що предметом позову є вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1471 від 28.06.2022 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби механіком водієм 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону старшим солдатом ОСОБА_2 . Водночас, позивачем не додано до позовної заяви спірного наказу.

Частиною 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказаний недолік може бути усунений позивачем шляхом подання до суду:

- заяву про поновлення строку звернення до суд з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску;

- належним чином засвідчену копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1471 від 28.06.2022 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби механіком водієм 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону старшим солдатом ОСОБА_2 ;

- позовної заяви, яка відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства із зазначенням нормативно-правового обґрунтування позову стосовно позовної вимоги зобов`язати командира військової частини вжити необхідні заходи для забезпечення надання ОСОБА_2 статусу особи, яка зникла безвісти під час ведення бойових дій з урахуванням викладених судом зауважень та наданням відповідних доказів на підтвердження обґрунтування позову;

- оригіналу платіжного документа про сплату судового збору у розмірі 2147,20 грн. за належними реквізитами щодо його сплати.

Належним документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Інформація щодо реквізитів сплати судового збору за подання позовних заяв до Київського окружного адміністративного суду є загальнодоступною, оприлюднена на офіційному веб-порталі Судова влада України за інтернет-адресою https://adm.ko.court.gov.ua/sud1070/gromadyanam/tax/, а також розміщена на інформаційних стендах Київського окружного адміністративного суду .

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:
1. Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.
3. Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панова Г. В.