Справа № 160/2856/22
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 160/2856/22

головуючий суддя І інстанції Турова О.М.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Чередниченка В.Є., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 року в адміністративній справі №160/2856/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №08 від 24.01.2022 року щодо відмови у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 з 17 січня 2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію відповідно до п. а) ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» 17 січня 2022 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.01.2022р. №08 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 17.01.2022 року на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1 період її роботи з 18.03.1994р. по 13.06.1994р. на посаді машиніста конвеєра в Новокриворізькому державному гірничо-збагачувальному комбінаті.

У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що у позивача на момент звернення до пенсійного органу відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 і таке право позивач набуде лише при досягненні 50-річного віку, як то передбачено п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Відзив від позивача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 17.01.2022р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

На час звернення ОСОБА_1 до відповідача за призначенням пенсії їй виповнилося 47 років 10 місяців.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

За результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 17.01.2022р. Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 24.01.2022 року рішенням №08 відмовило позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у зв`язку із недосягненням позивачем пенсійного віку, який згідно з частиною другою статті 114 Закону №1058-ІV у редакції, чинній на день її звернення за призначенням пенсії, становить 49 років, в той же час вік ОСОБА_1 лише 47 років, що є недостатнім. Також у цьому рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 44 роки 11 місяців 2 дні, в тому числі пільговий стаж роботи за Списком №1 18 років 5 місяців 21 день. При цьому, ОСОБА_1 відмовлено у зарахуванні до її пільгового стажу роботи за Списком №1 періоду роботи з 18.03.1994 по 13.06.1994 у якості машиніста конвеєра в Новокриворізькому державному гірничо-збагачувальному комбінаті відповідно довідки від 05.01.2022р. №1451-39, виданої ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», оскільки витяг з наказу про атестацію робочих місць та перелік професій, по яким підтверджено атестацію робочих місць, за цей період не надавався.

Не погодившись з вказаними доводами пенсійного органу, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у ГУ ПФУ в Донецькій області виник обов`язок призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 17.01.2022 року на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон №1788-XIІ), у редакції чинній до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, який набув чинності з 01.04.2015 року, віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.

Так, до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

45 років - по 31 березня 1970 року включно;

45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;

46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;

46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;

47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;

47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;

48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;

48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;

49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;

49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;

50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017 року, текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п.1 ч.2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші.

Вказана норма набула чинності з 01.10.2017 року.

Натомість, Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.(п. 1 рішення).

Згідно з п. 2 Рішення № 1-р/2020, стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до п. 3 Рішення № 1-р/2020, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.11.2021 року в справі № 360/3611/20, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу були висновки відповідача щодо того, що:

- позивач не досягла віку 50 років;

- пільговий стаж позивача становить 18 років 5 місяців 21 день;

- період роботи позивача з 18.03.1994 по 13.06.1994 у якості машиніста конвеєра в Новокриворізькому державному гірничо-збагачувальному комбінаті відповідно довідки від 05.01.2022р. №1451-39, виданої ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» до пільгового стжау зарахуванню не підлягає, оскільки витяг з наказу про атестацію робочих місць та перелік професій, по яким підтверджено атестацію робочих місць, за цей період не надавався.

З матеріалів справи вбачається, що станом на час звернення позивача до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії, остання досягла 47 років, а її пільговий стаж перевищував 18 років, що відповідно до приписів ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, є достатнім для призначення останньої.

Що стосується правомірності зарахування періоду роботи позивача з 18.03.1994 по 13.06.1994 року до пільгового стажу за Списком № 1, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , з 22.10.1993р. ОСОБА_1 прийнята на роботу до Новокриворізького державного гірничо-збагачувального комбінату, а саме

(записи №5-№8 у трудовій книжці):

- 22.10.1993 р. прийнята на збагачувальну фабрику № 2 учнем машиніста конвеєра;

- 17.02.1994 року переведена на на збагачувальну фабрику № 2 учнем машиніста конвеєра 2 розряду;

- 18.02.1994 року переведена на дробильную фабрику машинистом конвейера 4 разряда;

- 22.04.1995 р. звільнена відповідно до ст. 38 КЗпП України (ініціатива працівника).

Отже, у спірний період з 18.03.1994р. по 13.06.1994р. позивач працювала на посаді «машиніст конвеєра».

Відповідно до уточнюючої довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», від 05.01.2022р. №1451-39 ОСОБА_1 працювала, зокрема, протягом періоду з 11.03.1994р. по 22.04.1995р. - машиністом конвеєра, зайнятим на дробленні, подрібнюванні, помелі, сортуванні і збагаченні руди чорних металів, нерудних копалин, що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію, що передбачено: Список №1, розділ II, підрозділ а, позиція 1020100а-1753б, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162.

Також у вищевказаній довідці ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 05.01.2022р. №1451-39 зазначено, що атестацію робочих місць підтверджено наказом №249 від 14.06.1994р.

Згідно з витягом з наказу №249 від 14.06.1994р. по Новокриворізькому державному гірничо-збагачувальному комбінату «Про підсумки проведення атестації робочих місць за умовами праці» проведено атестацію робочого місця у цеху дробильна фабрика; робоче місце технологічні ділянки; найменування професії, посада згідно зі штатним розкладом: машиніст конвеєра, передбачено Списком (пільговим): машиніст конвеєра, зайнятий на дробленні, подрібнюванні, помелі, сортуванні і збагачені руди чорних металів, нерудних копалин, що містять у пилу 2 проценти і більш кристалічного (вільного) двоокису кремнію.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надавалась відповідачу вищевказана уточнююча довідка для підтвердження спеціального трудового стажу, а також витяг з наказу №249 від 14.06.1994р. по Новокриворізькому державному гірничо-збагачувальному комбінату «Про підсумки проведення атестації робочих місць за умовами праці», що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Однак, як встановлено судом, в якості підстави для відмови у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 спірного періоду роботи позивача в Новокриворізькому державному гірничо-збагачувальному комбінаті з 18.03.1994р. по 13.06.1994р. у якості машиніста конвеєра відповідачем зазначено, що витяг з наказу про атестацію робочих місць та перелік професій по яким підтверджено атестацію робочих місць не надавався.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Отже, з огляду на викладені обставини справи, колегія суддів апеляційного погоджується з висновками суду першої інстанції судом, що позивач на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії 17.01.2022р. досягла 47 років, що є достатнім пенсійним віком у розумінні приписів пункту "а" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020р.), та мала загальний страховий стаж понад 44 років, з яких відповідачем визначено стаж роботи за Списком №1 18 років 05 місяці 21 день, при цьому, до пільгового стажу позивача за Списком №1 відповідачем протиправно не було зараховано період з 18.03.1994 по 13.06.1994р.р. (понад 2 місяці).

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 року в адміністративній справі №160/2856/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя Д.В. Чепурнов