Справа № 240/30774/22
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року м. Житомир справа № 240/30774/22

категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вівад 09" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Вівад 09" із позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №341554 від 08.11.2022, яка винесена Відділом державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

В обґрунтування позову зазначає, що встановлення тахографу передбачено лише у разі здійснення міжнародних автомобільних перевезень, тоді як підприємством здійснювалось внутрішнє перевезення. Також зазначає, що наявність товарно-транспортної накладної (ТТН) також не є обов`язковим, оскільки здійснювалось перевезення вантажу (власного бульдозера) для власних потреб на власному транспорті.

Звертає увагу, що рейдова перевірка проведена без належних на те підстав (відсутній щотижневий графік проведення рейдових перевірок), зупинка транспортного засобу здійснювалась із порушеннями, в акті перевірки невірно вказано місце перевірки, а тому акт перевірки є незаконним.

Ухвалою суду від 22.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач 20.01.2023 надав до суду відзив на позовну заяву, де вказав, що під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу позивача було виявлено перевезення вантажу без наявності ТТН та протоколу перевірки та адаптації аналогового тахографа до транспортного засобу. Водій транспортного засобу був ознайомлений із результатами перевірки, будь-яких пояснень чи зауважень не надав, від підписання акту відмовився.

Зазначив, що місце перевірки вказано помилково, що підтверджується поясненнями особи, яка проводила перевірку.

Також повідомив, що на адресу позивача було завчасно надіслано повідомлення про розгляд справи рекомендованим листом з повідомленням, представник позивача надав письмові пояснення щодо обставин перевірки. Вважає, що посадові особи діяли на законних підставах, а тому оскаржувану постанову винесено правомірно.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

20.09.2022 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Кравченко А.О. та Ярошинським В.М. на підставі направлення на перевірку від 19.09.2022 №013927 проведено перевірку транспортного засобу DAF д.н.з. НОМЕР_1 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Вівад 09", встановлено перевезення вантажу (бульдозера) під час внутрішніх перевезень без наявності ТТН та протоколу перевірки та адаптації аналогового тахографа до транспортного засобу, про що складений акт №331440 від 20.09.2022, з яким водій ознайомився, будь-яких зауважень не надав, від підписання акту відмовився.

08.11.2022 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби з безпеки на транспорті прийнято постанову №341554 про застосування до ТОВ "Вівад 09" за порушення ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн. на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Надаючи правову оцінку доказам, матеріалам, обставинам справи, суд враховує таке.

Згідно статті 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-III (далі - Закон №2344-III) законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Відповідно до ст.18 Закону №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Стаття 60 Закону №2344-ІІІ передбачає, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до ст.1 Закону №2344-III, серед інших, наведені наступні визначення:

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;

- товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Як видно із наведеного визначення ТТН, виняток щодо обов`язковості її складання становлять лише фізичні особи, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що у нього був відсутній обов`язок складати ТТН, оскільки він здійснював перевезення на власному транспортному засобі, власної техніки, для власних потреб.

На підтвердження своїх доводів, про те, що здійснювалось перевезення власної техніки позивачем надано контракт №65/22 від 04.06.2022 щодо купівлі товариством фронтального навантажувача XCMG ZL, дата виготовлення 2004 рік, серійний номер 15G0071669.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази того, що саме даний фронтальний навантажувач XCMG ZL перевозився позивачем та перебував на транспортному засобі, який був зупинений під час проведення рейдової перевірки.

Крім того, відповідно до п.6 Порядку відомчої реєстрації та ведення обліку великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 січня 2010 р. №8 (далі Порядок) юридичні і фізичні особи, іноземні фізичні і юридичні особи, особи без громадянства (що перебувають в Україні на законних підставах), які є власниками технологічних транспортних засобів чи використовують їх на законних підставах, або уповноважені ними особи (далі - власники) зобов`язані зареєструвати зазначені транспортні засоби протягом 10 днів після придбання або виникнення інших законних прав на їх використання, у тому числі у разі тимчасового ввезення на територію України.

Експлуатація незареєстрованих технологічних транспортних засобів забороняється (п.8 Порядку).

На зареєстрований (перереєстрований) технологічний транспортний засіб територіальний орган Держпраці через центр надання адміністративних послуг видає свідоцтво про реєстрацію встановленого зразка та присвоює номерний знак. (п.18 Порядку).

Натомість, позивачем не надано доказів реєстрації фронтального навантажувача XCMG ZL.

Додатково позивачем надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 реєстрац.номер НОМЕР_4 , власник ОСОБА_1 , проте не уточнено, що саме має підтвердити даний доказ, а тому суд не бере його до уваги.

Інших доказів на підтвердження своїх доводів позивачем не надано.

Слід наголосити, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення (вчинення дії, допущення бездіяльності).

Суд звертає увагу, що під час проведення перевірки водій транспортного засобу не повідомляв, що техніка, яка перевозилась, є власністю ТОВ "Вівад 09" та використовується для власних потреб товариства, будь-яких документів на цей вантаж ним не було надано. Також під час надання письмових пояснень до органу Укртрансбезпеки товариством не було зазначено про дані обставини, доказів про право власності на даний засіб не надано, а тому ці обставини не були предметом перевірки та не могли бути враховані при прийнятті оспорюваної постанови.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними доказами тієї обставини, що товариством здійснювалось перевезення власної техніки для власних потреб.

Додатково суд враховує, що одним із видів економічної діяльності ТОВ "Вівад 09" є 49.41 "Вантажний автомобільний транспорт". Цей клас включає усі види перевезень вантажним автомобільним транспортом.

З урахуванням наведеного та обставин, встановлених в ході рейдової перевірки, суд зазначає, що ТОВ "Вівад 09" у розумінні Закону №2344-III було автомобільним перевізником, який здійснював вантажні перевезення, а тому в силу ст.48 цього Закону водій для здійснення внутрішніх перевезень вантажу повинен був мати товарно-транспортну накладну на вантаж.

Також суд враховує, що особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку визначені Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі - Положення №340).

При цьому, згідно із п.1.3 Положення №340 його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Зазначеним спростовуються твердження позивача, що встановлення тахографів передбачено лише для міжнародних перевезень.

Пункт 1.4 Положення №340 передбачає категорії автомобільних перевізників, на яких не поширюються вимоги даного Положення й позивач до вказаних категорій не належить.

За визначенням, наведеним у п.1.5 Положення №340 тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

Згідно п.6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно до п.7.1 Положення №340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Згідно п.1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкція №385), її норми поширюються на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до п.1.4 Інструкції №385 визначені у ній терміни вживаються у такому значенні:

- адаптація тахографа до транспортного засобу - оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам`яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа "k", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "l", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін "адаптація тахографа до транспортного засобу", за визначенням ЄУТР, - "калібрування";

- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

- контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Відповідно до п.2.5 Інструкції №385 повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність".

Пункт сервісу тахографів (ПСТ) виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі: установлення або заміни тахографа; ремонту тахографа; зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу; якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа (п.2.6 Інструкції №385).

За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.

ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних. Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт (п.2.7 Інструкції №385).

Згідно із п.3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Пунктом 3.5 Інструкції №385 передбачено, що перевізники:

- забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);

- зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;

- аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що передбачений у ст.48 Закону №2344-III перелік документів не є вичерпним. Згідно вказаних приписів Інструкції №385 у разі використання аналогового тахографа водій зобов`язаний мати протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, який в контексті ст.48 Закону №2344-III необхідно відносити до категорії "інші документи, передбачені законодавством".

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 11.02.2020 у справі №820/4624/17.

Як встановлено судом, на транспортному засобі позивача, який перевірявся, було встановлено аналоговий тахограф, проте він не був повірений, тобто позивачем допущено порушення ст.48 Закону №2344-III, що зафіксовано у акті перевірки від 20.09.2022.

На спростування доводів позивача щодо незаконності проведення перевірки відповідачем надано щотижневий графік №38 проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області, затвердженого начальником цього відділу 19.09.2022 із визначенням дати проведення перевірок 19.09.2022 25.09.2022.

Також суд враховує, що за усталеною практикою Верховного Суду порушення процедури прийняття рішення суб`єкта владних повноважень може бути підставою для скасування такого рішення лише якщо таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Правові висновки аналогічного змісту були відображені у постановах Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18, від 22.05.2020 у справі №825/2328/16, від 13.10.2020 у справі №815/2503/16, від 17.02.2021 у справі №804/1190/18, від 16.12.2021 у справі №640/11468/20 .

Щодо невірного зазначення у акті місця перевірки відповідач надав пояснення, що дійсно посадовою особою при оформленні результатів перевірки було допущено помилку у зв`язку із відсутністю мобільного інтернету, правильним є місце а/д Т-23-09. Про зазначений недолік було повідомлено й позивача.

Суд приймає до уваги надані пояснення та вважає, що даний недолік не вплинув на результати перевірки, оскільки не спростовує встановлені порушення, а тому не свідчить про незаконність перевірки та здобутих під час її проведення доказів. Отже, таке порушення не вплинуло на правильність оскаржуваного рішення.

Порушення посадових осіб відповідача щодо зупинки транспортного засобу під час перевірки не підтверджуються матеріалами справи. Як зазначалось, водієм під час перевірки не було надано жодних пояснень чи заперечень.

Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно з пунктом 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Пунктом 27 Порядку №1567 встановлено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як встановлено судом, позивача було повідомлено про розгляд справи 18.10.2022 рекомендованим листом із повідомленням від 26.09.2022, який отримано позивачем 30.09.2022, тобто відповідачем дотримано вимоги п.26 Порядку №1567.

При цьому, представник позивача був присутнім під час розгляду справи відповідачем та надав письмові пояснення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанову №309881 від 30.08.2022 відділу Державного контролю (нагляду) у Житомирській області, прийнято в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для її скасування.

Згідно із ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність свого рішення, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст складено: 24 лютого 2023 р.