Справа № 520/2554/22
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 р. №520/2554/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.;

за участю секретаря судового засідання - Літвіщенко Д.О.;

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут" (вул. Академічна, буд. 1, м. Харків, 61108, ) до Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 10 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Національний науковий центр "Харківський фізико-технічний інститут", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

- визнати протиправною та скасувати Вимогу Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України щодо усунення порушень законодавства від 04.01.2022 №202003-14/21-2022 в частині забезпечення виконання пунктів 1,2,3,4,5.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Держаудитслужба направивши вимогу про усунення порушень від 04.01.2022 №202003-14/21-2022 у частині пунктів 1, 2, 3, 4, 5 прийняла цю вимогу необґрунтовано, без урахування письмових доказів та пояснень, які надавались позивачем в ході перевірки. Водночас, ці письмові докази повністю спростовують законність заявленої органом фінансового контролю вимоги.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження у справі.

30.12.2022 року від Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував вказавши, що в ході ревізії було встановлено безпідставне нарахування премії науковими працівниками без документального підтвердження відпрацювання робочого часу, а також при відсутності робочих місць зайво нараховано та виплачено заробітної плати. Крім того, під час перевірки встановлено, що посадовими особами позивача необгрунтовано нараховано та виплачено заробітну плату водіям Оздоровчого комплексу позивача за не виконання ними обов`язків, передбачених посадовими інструкціями та при відсутності транспортних засобів.

Також перевіркою встановлено, що позивачем всупереч вимогам діючого законодавства не було пред`явлено позовних заяв до суду, що в свою чергу призвело до того, що ним була втрачена можливість стягнення заборгованості з боржника, а також недоотримано плати за проживання та відшкодування вартості комунальних послуг.

Наведені обставини, на думку відповідача, свідчать про правомірність Вимоги щодо усунення порушень законодавства від 04.01.2022 №202003-14/21-2022 та необґрунтованість позовних вимог.

Відповідач також наголошує, що пункти (частини) вимоги, які вказують на стягнення збитків, мають перевірятись у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, а не за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому не погоджується з обґрунтуванням відповідача щодо підстав прийняття вимоги, обґрунтовуючи відсутністю аргументів у відзиві на позовну заяву щодо правомірності дій відповідача.

Сторони до судового засідання не прибули, повідомлені належним чином про дату і час судового засідання.

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи позову, відзиву на нього, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що у період з 28.09.2021 по 09.12.2021 Північно-східним офісом Держаудитслужби відповідно до п.1.2.1.1. Плану проведення заходів державного фінансового контролю Північно-східного офісу Держаудитслужби проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» за період з 01.10.2013 по 31.08.2021.

За результатами ревізії складено акт ревізії від 14.12.2021 №202003-08/07, у якому зафіксовані виявлені в ході ревізії порушення діяльності.

За результатами розгляду Заперечень від 23.12.2021 № 80-90/01-2586. відповідачем видано Висновок від 29.12.2021 №202003-14/8190-2021, згідно якого Заперечення ННЦ ХФТІ не приймаються.

04.01.2022 Північно-східним офісом Державної аудиторської служби України прийнято Вимогу щодо усунення порушень законодавства №202003-14/21-2022, в якій зафіксовані порушення фінансової дисципліни та заходи, які має вжити позивач для забезпечення їх усунення, зокрема в частині оскарження:

1. В порушення п.17 постанови Кабінету Міністрів України від 20.07.1996 № 830 «Про затвердження Типового положення з планування, обліку і калькулювання собівартості науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт», п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 № 74 «Про умови оплати праці працівників бюджетних науково-дослідних установ і організацій та інших наукових установ Національної академії наук» та п.2.10 Положення про порядок та умови виплати премій, надбавок працівникам ННЦ ХФТІ, встановлено завищення вартості НДР в результаті віднесення до фактичних витрат на оплату праці з нарахуваннями по двох НДР безпідставно нарахованої премії за період з 01.10.2018 по 31.10.2018 в загальній сумі 674654,90 грн.

Щодо порушення, зазначеного у пункті 1 Вимоги вимагається - забезпечити відшкодування на користь ННЦ ХФТІ завищення фактичних витрат по оплаті праці при виконанні науково-дослідних робіт в сумі 553330,00 грн. та провести перерахунок єдиного соціального внеску на 121 324,90 грн. у зв`язку з його надмірним перерахуванням.

2. В порушення вимог ст. 94 КЗпП, ст.ст.1,2 Закону України «Про оплату праці» після передачі ДОТ з балансу ННЦ ХФТІ відповідно до Постанови НАН України від 11.09.2020 р. № 152, акта приймання-передачі від 12.09.2020, працівникам проведено нарахування та виплата заробітної плати в сумі 602898,82 грн.

Щодо порушення, зазначеного у пункті 2 Вимоги вимагається - забезпечити відшкодування на користь ННЦ ХФТІ за невідпрацьований час працівниками шкоди (збитків), заподіяних зайвою виплатою заробітної плати працівникам після передачі дитячого оздоровчого табору за невідпрацьований час в загальній сумі 494 179,36 грн., провести перерахунок єдиного соціального внеску на суму 108719,46 грн. у зв`язку з його надмірним перерахуванням.

3. В порушення вимог ст. 94 КЗпП, ст.ст.1,2 Закону України «Про оплату праці» водіям Оздоровчого комплексу ННЦ ХФТІ виплачено заробітної плати при невиконанні ними обов`язків та обсягів робіт, передбачених посадовими інструкціями та відсутності закріплених за ними транспортних засобів в загальній сумі 540241,32 грн.

Щодо порушення, зазначеного у пункті 3 Вимоги вимагається - забезпечити відшкодування на користь ННЦ ХФТІ працівниками шкоди (збитків), заподіяних зайвою виплатою заробітної плати при невиконанні ними обов`язків та обсягів робіт, передбачених посадовими інструкціями та при відсутності закріплених за ними транспортних засобів в сумі 441110,60 грн. та провести перерахунок єдиного соціального внеску на суму 99130,72 грн. у зв`язку з його надмірною сплатою.

4. Невжиття заходів, в т.ч. не проведення претензійно-позовної роботи щодо своєчасного стягнення заборгованості по рахунках з мешканцями гуртожитків призвело до пропуску строку позовної давності, установленого ст. 257 ЦК України тривалістю у 3 роки, втрати можливості звернутися до суду з вимогою про захист свого права про стягнення заборгованості з боржників та недоотримання ННЦ ХФТІ коштів в сумі 170591,15 грн.

Щодо порушення, зазначеного у пункті 4 Вимоги вимагається - забезпечити відшкодування на користь ННЦ ХФТІ відповідно до норм статей 130-136 КЗпП шкоди (збитків), заподіяної внаслідок не проведення претензійно-позовної роботи, щодо своєчасного стягнення заборгованості по рахунках з мешканцями гуртожитків в сумі 170591,15 грн.

5. В порушення вимог ч.3,4 ст.13 Бюджетного кодексу України та п.3 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерією ННЦ ХФТІ оплата за розрахунково-касове обслуговування з приймання сум платежів ПрАТ «Державний ощадний банк України» зараховано до суми оплати за проживання у гуртожитку та комунальні послуги в загальній сумі 154268,62 грн.

Щодо порушення, зазначеного у пункті 5 Вимоги вимагається - забезпечити відшкодування на користь ННЦ ХФТІ відповідно до норм статей 130-136 КЗпП шкоди (збитків), заподіяної внаслідок врахування в оплату мешканцями гуртожитків платежів за розрахунково-касове обслуговування в сумі 154258,62 грн.

Не погоджуючись із діями відповідача (заявленою вимогою про усунення порушень), позивач звернувся до суду.

Предметом спору у даній справі є законність вимоги від 04.01.2022 №202003-14/21-2022, в якій зафіксовані виявлені органом державного фінансового контролю порушення фінансової дисципліни.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2939-XII).

Здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю) (частина перша статті 1 Закону № 2939-XII).

Згідно з приписами частини другої статті 1 Закону № 2939-XII орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні (частина перша статті 2 Закону № 2939-XII).

Відповідно до частин другої та третьої статті 2 Закону № 2939-XII державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 2939-XII інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43 затверджено Положення про Державну аудиторську службу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Положення).

Згідно з Положенням № 43 Державна аудиторська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Держаудитслужба, відповідно до підпункту 3 пункту 4 Положення № 43, реалізує державний фінансовий контроль через здійснення: державного фінансового аудиту; перевірки державних закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель. Відповідно до пункту 7 Положення № 43 Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

У постанові Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 266 передбачено, що до складу органів Державної аудиторської служби України входять Держаудитслужба та такі міжрегіональні територіальні органи: Північний офіс Держаудитслужби, Північно-східний офіс Держаудитслужби; Західний офіс Держаудитслужби та Східний офіс Держаудитслужби, які також наділені вищевказаними повноваженнями щодо вжиття в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб.

Згідно зі статтею 4 Закону № 2939-XII інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті. На підконтрольних установах, щодо яких за відповідний період їх фінансово-господарської діяльності відповідно до цього Закону проведено державний фінансовий аудит, інспектування за ініціативою органу державного фінансового контролю не проводиться.

Відповідно до пункту 2 Порядку №550 інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (підпункти 16, 23 пункту 6 Положення № 43).

Відповідно до пункту 50 Порядку № 550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 10 Закону № 2939-XII органи державного фінансового контролю наділені повноваженнями звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Порядок проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року N 550 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 550).

Пунктом 2 Порядку № 550 визначено, що інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 550 планові та позапланові виїзні ревізії проводяться контролюючим органом відповідно до Закону № 2939-12 та цього Порядку.

Планові виїзні ревізії проводяться відповідно до планів контрольно-ревізійної роботи, затверджених в установленому порядку, позапланові виїзні ревізії - за наявності підстав, визначених Законом (пункт 5 Порядку № 550).

Пунктом 16 Порядку № 550 передбачено, що ревізія проводиться шляхом:

- документальної перевірки, що передбачає контроль за установчими, фінансовими, бухгалтерськими (первинними і зведеними) документами, статистичною, фінансовою та бюджетною звітністю, господарськими договорами, розпорядчими та іншими документами об`єкта контролю, пов`язаними з плануванням і провадженням фінансово-господарської діяльності, веденням бухгалтерського обліку, складенням фінансової звітності (далі - документи об`єкта контролю). У разі ведення бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів зберігання і обробки інформації на вимогу посадової особи контролюючого органу керівник об`єкта контролю повинен забезпечити оформлення відповідних документів на паперовому носії. Надання документів об`єкта контролю посадовим особам контролюючого органу забезпечується керівником об`єкта чи його заступником;

- фактичної перевірки, що передбачає контроль за наявністю грошових сум, цінних паперів, бланків суворої звітності, оборотних і необоротних активів, інших матеріальних і нематеріальних цінностей шляхом проведення інвентаризації, обстеження та контрольного обміру виконаних робіт, правильністю застосування норм витрат сировини і матеріалів, виходу готової продукції і природних втрат шляхом організації контрольних запусків у виробництво, контрольних аналізів готової продукції та інших аналогічних дій за участю відповідних спеціалістів контролюючого органу або інших органів, підприємств, установ та організацій. Посадові особи контролюючого органу мають право вимагати від керівників об`єкта контролю організацію та проведення фактичної перевірки в присутності посадових осіб контролюючого органу та за участю матеріально-відповідальних осіб, а у разі перевірки обсягу виконаних робіт - також представників суб`єкта господарювання - виконавців робіт.

Відповідно до пункту 35 Порядку № 550 результати ревізії оформляються актом.

Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування (пункт 46 Порядку № 550).

Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об`єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний контролюючий орган з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Щодо права на оскарження вимоги у судовому порядку, суд враховує наступне.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дають підстави для висновку про те, що вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов`язковою до виконання. Щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Спірна вимога контролюючого органу є індивідуально-правовим актом і в силу закону є обов`язковою до виконання підконтрольною установою, якій вона адресована.

Отже, правова природа письмової вимоги контролюючого органу породжує правові наслідки (зокрема обов`язки) для свого адресата, відтак наділена рисами правового акта індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документа, в якому вона міститься), і такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №820/3534/16 дійшла висновку, що спір про правомірність вимог контролюючих органів, скерованих на адресу підконтрольних суб`єктів, є публічно-правовим та підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції. У цій постанові Велика Палата указала, що такий висновок був сформульований Верховним Судом України у постанові від 23 лютого 2016 року по справі № 818/1857/14, і Велика Палата не знайшла підстав для відступу від цієї позиції.

Аналогічна правова позиція також підтримана і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 08 травня 2018 року у справі № 826/3350/17, від 18 березня 2020 року у справі №814/2567/16 та інші.

Суд не бачить підстав для відступу від правових позицій викладених у цих постановах.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проаналізувавши зміст спірної вимоги суд зазначає, що вона не містить вимоги про стягнення збитків хоч і вказує на забезпечення їх відшкодування, відтак це не виключає права підконтрольної установи на її перевірку в судовому порядку.

За приписами статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. У пункті 1 резолютивної частини Рішення від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України висловив позицію, що «конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом».

З проведеного аналізу сутності завдань і функцій органів фінансового контролю, в тому числі у їх співвідношенні із завданнями адміністративного судочинства (рішення суб`єкта владних повноважень як предмет судового контролю), Верховний Суд у постанові від 08 травня 2018 року по справі № 826/3350/17 дійшов висновку, що рішення (дії, бездіяльність) органу фінансового контролю, прийняті в результаті реалізації їх окремо взятих завдань або функцій (пред`явлення обов`язкової до виконання вимоги як одна з них), є окремими предметами судового контролю.

Та обставина, що законодавство прямо передбачає порядок реалізації окремо взятого завдання чи функції контролюючого органу (зокрема стягнення збитків у судовому порядку - на підставі пункту 10 частини першої статті 10 Закону №2939, з чим кореспондується абз.4 пункту 50 Порядку) жодним чином не відміняє чи спростовує того, що всі рішення, дії чи бездіяльність органів державного фінансового контролю, прийняті або здійснені при реалізації ними їх владних управлінських функцій, можуть бути окремим предметом судового розгляду при поданні відповідного адміністративного позову. За своєю правовою природою реалізація контролюючим органом компетенції в частині пред`явлення обов`язкових до виконання вимог і в частині здійснення процедури стягнення заподіяних збитків передбачає наявність різних, окремих, незалежних процедур.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача, що вимога не може бути оскаржена підконтрольною установою до суду, а доводи сторін щодо суті порушень не можуть бути перевірені в межах предмета доказування у цій справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 травня 2022 року по справі №620/4169/20, від 31 травня 2021 року по справі № 826/18686/16.

Щодо першого пункту вимоги суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, перевіркою встановлено завищення фактичних витрат при проведенні 2-х НДР за КПКВК ДБ 6541230 «Підтримка розвитку пріоритетних напрямів наукових досліджень» (далі КПКВК ДБ 6541230), а саме: «Фундаментальні дослідження процесів створення та фізико-механічні властивості наноструктурних радіаційно-толерантних сталей, високоентропійних сплавів та захисних покриттів для матеріалознавчого забезпечення сталого розвитку атомної та термоядерної енергетики» (шифр теми: ЦВ-3-10) та «Створення радіаційно стійких наноструктурних металевих та нітридних покриттів на основі титану, алюмінію і хрому методом вакуумно-дугового осадження з фільтрованої плазми» (шифр теми: 02-03-18).

Відповідно до запиту на проведення наукової (науково-технічної) роботи початок виконання теми ЦВ-3-10 заплановано з 01.08.2018 року. Договір на виконання наукового проекту 02-03-18 укладено 03.09.2018 року.

Поряд з цим, паспорт бюджетної програми за КПКВК ДБ 6541230 на 2018 рік затверджено наказом НАН України та Міністерства фінансів України від 26.09.2018 № 562/786.

Постановою Президії НАН України від 26.09.2018 № 275 «Про внесення змін до постанови Президії НАН України від 11.07.2018 № 232» на 2018 рік затверджено розподіл обсягів фінансування за бюджетною програмою КПКВК ДБ 6541230.

Таким чином, згідно п.2 ч. 2 ст. 49 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI, витрати за зазначеними НДР (з урахуванням дати затвердження паспорту бюджетної програми за КПКВК ДБ 6541230 26.09.2018) можливо було розпочати тільки з 26.09.2018 року.

На підставі наказів по ННЦ ХФТІ «Про заохочення» (із формулюванням: за успішне виконання робіт і сприяння їх виконанню по бюджетній програмі КПКВК ДБ 6541230 у вересні 2018 року) преміювання працівників за темами ЦВ-3-10 та 02-03-18 та віднесення на фактичні видатки по зазначеним темам суми премії здійснено у жовтні 2018 року.

Нарахування премій та їх включення до фактичних витрат за темами ЦВ-3-10 та 02-03-18 проводилось відповідно до наказів по ННЦ ХФТІ, складених на підставі службових записок керівників означених НДР.

Законом України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР (далі Закон України № 108/95-ВР) передбачено, що структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок, та додаткової заробітної плати, яка включає зокрема, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до підпункту в) пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 № 74 «Про умови оплати праці працівників бюджетних науково-дослідних установ і організацій та інших наукових установ Національної академії наук», із змінами (далі постанова № 74) конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання працівників відповідної установи.

Відповідно до п. 2.10. Положення про порядок та умови виплати премій, надбавок працівникам ННЦ ХФТІ, затвердженим і введеним в дію наказом по ННЦ ХФТІ від 29.12.2017 № 487, преміювання працівників проводиться згідно з наказом генерального директора (особи, яка виконує його обов`язки, заступника генерального директора з виконавчої та кадрової роботи) на підставі службових записок, рішень органів влади та вищестоящих організацій з урахуванням фактично відпрацьованого ними часу в звітному періоді (місяць, квартал, півріччя, рік).

Документально встановлено, що фактичні витрати при виконанні НДР за КПКВК ДБ 6541230 проводились в період з жовтня по грудень 2018 року, що відображено у картках обліку фактичних витрат по кожній темі, у формах меморіальних ордерів та формах бюджетної звітності.

За жовтень-грудень 2018 року табелі обліку використання робочого часу складались окремо за КПКВК ДБ 6541030 «Фундаментальні дослідження, прикладні наукові і науково-технічні розробки, виконання робіт за державним замовленням, підготовка наукових кадрів, фінансова підтримка розвитку інфраструктури та наукових об`єктів, що становлять національне надбання, забезпечення діяльності наукових бібліотек» та КПКВК ДБ 6541230. Дослідженням розрахункових листків за жовтень-грудень 2018 року встановлено, що нарахування заробітної плати за зазначений період по кожному працівнику здійснювалось також за двома КПКВК ДБ 6541030 та 6541230.

Згідно з розрахунковими листками нарахування заробітної плати по КПКВК ДБ 6541230 за вересень 2018 року не проводилось; табелі обліку використання робочого часу на виконання НДР по бюджетній програмі за КПКВК ДБ 6541230 у вересні 2018 року не складались.

Пунктом 41 Типового положення з планування, обліку і калькулювання собівартості науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт від 20.07.1996 № 830 (в період дії) передбачено, що за проведення НДР заробітна плата обчислюється виходячи з оформлених належним чином табелів, відомостей обліку відпрацьованого часу або обсягу виконаних робіт.

Відповідно до ст. 30 Закону України № 108/95-ВР роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи.

Таким чином, в ході ревізії документально не підтверджено відпрацювання науковими працівниками робочого часу при виконанні НДР за бюджетною програмою КПКВК ДБ 6541230 у вересні 2018 року.

Щодо посилання позивача на тематичний план ННЦ ХФТІ на 2018 рік за Проектом ЦВ-3-10, суд вважає необґрунтованим, оскільки як вже встановлено судовим розглядом обсяг фінансування за бюджетною програмою розпочато лише 26.09.2018 року.

За таких підстав суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки позивачем допущено завищення вартості наукової (науково-технічної) роботи та наукового проекту внаслідок включення до складу фактичних витрат премій, нарахування яких здійснювалось з порушенням вимог п. 17 Типового положення №830.

Щодо другого пункту вимоги суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Генеральний директор ННЦ ХФТІ Шульга М.Ф. ННЦ ХФТІ листом від 04.09.2020 № 80-30/01-1772 звернувся до Президії Національної академії наук України щодо прийняття рішення про передачу дитячого оздоровчого табору Оздоровчого комплексу ННЦ ХФТІ у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міста Зміївського району, внаслідок призупинення його діяльності у зв`язку з зупинкою очисних систем поблизу табору і, як наслідок, неможливістю отримання дозволу на спеціальне водокористування та різким зниженням попиту на придбання путівок у 2019-2020 роках через зазначені причини, а також у зв`язку з введенням карантину на території країни.

Відповідно до постанови Бюро Президії Національної Академії Наук України від 11.09.2020 № 152 та на підставі акту приймання-передачі від 12.10.2020 дитячий оздоровчий табір оздоровчого комплексу ННЦ ХФТІ було передано із державної власності у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міста Зміївського району.

Передача дитячого оздоровчого табору з балансу ННЦ ХФТІ - 12.10.2020 унеможливило виконання на території табору сторожем, теслярем, робітником з благоустрою території, слюсарем-сантехніком, двірником, електромонтером з ремонту та обслуговуванню електроустаткування роботи, визначеної їх посадовими обов`язками, які були визначені в посадових інструкціях працівників, затверджені заступником генерального директора ННЦ ХФТІ ОСОБА_1 та є обов`язковими до виконання.

Згідно з вимогами абз.3) ст. 29 КЗпПУ роботодавець зобов`язаний визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами. Таким чином, робочі місця вищезазначеними працівниками були втрачені в зв`язку з передачею ДОТ ОК ННЦ ХФТІ у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міста Зміївського району.

Тобто, виконання посадових обов`язків вищезазначеними працівниками не було можливим, у зв`язку з передачею 12.10.2020 усього нерухомого майна, технічної і правовстановлюючої документації ННЦ ХФТІ за адресою: Зміївський район, с. Дачне, вул. Курортна, 55.

В порушення Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, ННЦ ХФТІ були заплановані та здійснені видатки на працівників, які працювали на об`єктах іншою юридичної особи.

Щодо доводів позивача, що вказані працівники продовжували виконувати свої посадові обов`язки до вирішення питання щодо передачі (вивезення) майна ННЦ ХФТІ з території табору та встановлення охорони, суд вважає необґрунтованим, оскільки, ні під час перевірки, ні під час судового розгляду позивачем не надано дозвільних документів територіальної громади щодо розміщення майна ННЦ ХФТІ та необхідності перебування працівників у будівлях, які були передані згідно з акту приймання-передачі від 12.10.2020 року.

Щодо третього пункту вимоги суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Судом встановлено, що до штатних розписів оздоровчого комплексу ННЦ ХФТІ протягом 2015-2021 років були включені посади водія 2 класу та водія 3 класу. На зазначені посади протягом 2015 2021 років були зараховані водії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до наказів по ННЦ ХФТІ «Про закріплення автомобілів ЗІЛ ММЗ-4502 державний номер НОМЕР_1 та ГАЗ-2705 державний номер НОМЕР_2 » за період з 01.01.2015 по 01.10.2019, на підставі актів прийому-передачі, транспортним відділом ННЦ ХФТІ на літній оздоровчий період до оздоровчого комплексу ННЦ ХФТІ для забезпечення господарської діяльності бази відпочинку «Мрія» та дитячого оздоровчого табору було передано автотранспорт ЗІЛ ММЗ-4502 та ГАЗ-2705.

За період з 01.10.2019 по 31.08.2021 накази по ННЦ ХФТІ про закріплення автотранспорту не видавались, транспортним відділом автомобілі до оздоровчого комплексу ННЦ ХФТІ не передавались, що підтверджується даними останніх подорожніх листів: від 22.10.2018 № 0059 по автомобілю ГАЗ-2705 державний номер НОМЕР_2 та від 24.09.2019 № 0010 по автомобілю ЗІЛ ММЗ-4502 державний номер НОМЕР_1 .

Посадові інструкції водіїв транспортних засобів, які затверджені директором оздоровчого комплексу ННЦ ХФТІ передбачають: виконання обов`язків: управління одиночними легковими і вантажними автомобілями всіх типів і марок, управління піднімальним механізмом самоскида, заправлення автомобілів паливом, мастильними матеріалами і охолоджуючою рідиною, оформлення дорожніх документів, перевірка технічного стану і приймання автомобіля перед виїздом на лінію, подача автомобілів під навантаження вантажів, а також під розвантаження вантажів, а також легкових автомобілів під обслуговування робітників підприємства, з якими вони ознайомлені під особистий підпис.

В посадових обов`язках зазначена дисциплінарна, адміністративна, матеріальна та кримінальна відповідальність водія за неналежне виконання своїх посадових обов`язків.

Крім того, вимогами абз.3) ст. 29 КЗпПУ № 322-VIII роботодавець зобов`язаний визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами.

Перевіркою встановлено, що дата останнього виїзду автомобіля ГАЗ-2705 державний номер НОМЕР_2 підтверджено подорожнім листом від 22.10.2018 № 0059, по автомобілю ЗІЛ ММЗ-4502 державний номер НОМЕР_1 подорожнім листом від 24.09.2019 № 0010. Дані показників спідометрів, які зазначені в останніх подорожніх листах вищезазначених автомобілів підтверджено їх фактичним оглядом.

Вищенаведене свідчить, що відсутність у водія робочого місця, а саме: наявного автотранспортного засобу унеможливлює виконання ним обов`язків, які передбачені посадовою інструкцією.

Отже, позивачем безпідставно нараховувалась та виплачувалась заробітня плата працівникам.

Посилання позивача на простій автомобіля не з вини водія є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 КЗпПУ № 322-VIII у разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у жовтні-грудні 2015 року, січні-березні, травні, листопаді-грудні 2016 року, січні-квітні, червні, листопаді-грудні 2017 року, січні-травні, листопаді-грудні 2018 року, січні-квітні, жовтні-грудні 2019 року, протягом січня-грудня 2020 року та січня-серпня 2021 року; ОСОБА_2 у жовтні-грудні 2015 року, у січні-квітні, вересні-грудні 2016 року, у січні-травні, жовтні-грудні 2017 року, у січні-травні, липні, листопаді-грудні 2018 року, протягом січня-грудня 2019 та 2020 років та січня-серпня 2021 року протягом зазначених періодів роботу водії не виконували, що підтверджено актами приймання-передачі та подорожніми листами.

Також встановлено, що водію ОСОБА_3 за період з 01.10.2015 по 31.08.2021 проведено виплату надбавки за класність у розмірі 10 %, чим документально підтверджено його роботу на посаді водія.

Отже, вважати простоєм зазначені періоди роботи водія ОСОБА_3 та водія ОСОБА_2 відповідно до ч. 2 ст. 34 КЗпПУ № 322-VIII неможливо, оскільки їх тривалість становить більш ніж один місяць, крім того, документально не підтверджено оформлення простою водіїв ОК ННЦ ХФТІ та узгодження простою профспілковим комітетом ННЦ ХФТІ.

Посилання позивача на те, що водії у добровільному порядку, прийняли рішення приймати участь у проведенні господарчих робіт в підрозділах оздоровчого комплексу суперечать вимогам діючого законодавства.

Так, Стаття 30 КЗпПУ № 322-VIII передбачає, що працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі. Крім того, стаття 31 КЗпПУ № 322-VIII забороняє вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Частина 1,2 ст. 33 КЗпПУ № 322-VIII передбачає тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором лише за його згодою та строком до одного місяця.

Натомість, ні під час перевірки ні під час розгляду справи у суді не надано належних та допустимих доказів переведення працівників на інші посади, зокрема не надано наказів керівника та заяв водіїв щодо такого переведення, за таких підстав суд вважає необґрунтованим вказане посилання.

Щодо четвертого пункту вимоги суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Перевіркою встановлено наявність дебіторської заборгованості, термін позовної давності якої минув.

Станом на 31.08.2021 за даними бухгалтерського обліку ННЦ ХФТІ рахувалась дебіторська заборгованість, за якою минув термін позовної давності, установлений статтею 257 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 № 435-ІV (далі Цивільний кодекс України) тривалістю у три роки по оплаті за комунальні послуги та проживання мешканців гуртожитків в загальній сумі 170 591,15 грн, термін утворення якої до 01.09.2018 року.

Не проведення своєчасно та в повному обсязі ННЦ ХФТІ відповідної претензійно-позовної роботи щодо стягнення заборгованості з мешканців гуртожитків по сплаті за комунальні послуги та проживання, за якими минув термін позовної давності, призвело до втрати боржника в зобов`язанні та є порушенням вимог ст.ст. 509, ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України.

В порушення вимог п. 4.2.1 Рекомендацій Міністерства юстиції України від 15.01.1996 № 2 «Про порядок ведення претензійної та позовної роботи на підприємстві, в установі, організації» ННЦ ХФТІ не було своєчасно пред`явлено позовних заяв до суду, що в свою чергу призвело до того, що ННЦ ХФТІ була втрачена можливість звернутись до суду з вимогою про захист свого права про стягнення заборгованості з боржника.

Також, відповідно до ст. 215 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-IV учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до п. 1.3 Порядку взаємодії державної контрольно-ревізійної служби, органів прокуратури, внутрішніх справ, Служби безпеки України, затвердженого наказом ГоловКРУ, МВС, СБУ та Генпрокуратури від 19.10.2006 № 346/1025/685/53, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1166/13040 (далі - Порядок взаємодії від 19.10.2006 № 346/1025/685/53), матеріальна шкода (збитки) - це вартість втрачених активів або недоотриманих доходів, яка визначається за даними бухгалтерського обліку і фінансової звітності об`єкта контролю за експертною оцінкою та іншими визначеними законодавством способами. При цьому, під втратою активів розуміється безповоротне зменшення активів через: перерахування (сплату) коштів; відчуження, недостачу, знищення (псування) чи придбання неліквідного (зіпсованого) майна; втрату боржника у зобов`язанні; зменшення частки державної (комунальної) власності у статутному фонду господарського товариства.

В порушення вимог п. 4.2.1 Рекомендацій Міністерства юстиції України від 15.01.1996 № 2 «Про порядок ведення претензійної та позовної роботи на підприємстві, в установі, організації» ННЦ ХФТІ не було пред`явлено позовних заяв до суду, що в свою чергу призвело до того, що ним була втрачена можливість звернутись до суду з вимогою про захист свого права про стягнення заборгованості з боржника.

Враховуючи втрату боржника в зобов`язанні та неможливість відшкодувати дебіторську заборгованість, термін позовної давності якої минув, за надані комунальні послуги та проживання мешканцями гуртожитків, є порушенням вимог ст. 509, ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України №435-ІV та призвело до недоотримання фінансових ресурсів ННЦ ХФТІ станом на 31.08.2021 в загальній сумі 170 591,15 гривень.

Щодо посилання позивача реалізацію свого права звернення до суду вже під час розгляду данної, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, крім того доказів, які підтверджують усунення порушення на дату направлення вимоги від 04.01.2022 № 202003-14/21-2022 позивачем не надано.

Отже, відсутні підстави для визнання протиправним четвертого пункту вимоги.

Щодо п`ятого пункту вимоги суд вважає за необхідне зазначити наступне. Між ННЦ ХФТІ та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено договір від 19.03.2002 № 39-02 (зі змінами) про організацію та здійснення установами «Банку» розрахунково-касового обслуговування з приймання сум готівки у національній валюті від фізичних осіб за комунальні послуги, квартплату та інші послуги від населення та перерахування прийнятих коштів на рахунок ННЦ ХФТІ.

Умовами п. 1.2 додаткової угоди від 20.01.2016 № 4 до договору від 19.03.2002 № 39-02 передбачено, що плата за надані послуги з приймання платежів та перерахування коштів на користь ННЦ ХФТІ, сплачує ННЦ ХФТІ у розмірі визначеному п. 2.1.3. договору, який передбачає здійснення оплати за послуги, надані установами «Банку» з розрахунково-касового обслуговування приймання сум платежів з урахуванням п. 2.2.3 у розмірі 2 % від суми платежу, але не менше 5 гривень за кожен платіж.

Пунктом 2.2.3 додаткової угоди № 4 від 20.01.2016 до договору від 19.03.2002 № 39-02 визначено, що перерахування сум прийнятих платежів від платників на користь ННЦ ХФТІ за утримання плати, передбаченої п. 2.1.3. за послуги надані установами «Банку» у відповідності до умов договору.

Плата за проживання та спожиті ними комунальні послуги від мешканців гуртожитків вносилась на спеціальний реєстраційний рахунок через установи банків.

Так, наприклад, у 2016 році бухгалтерією ННЦ ХФТІ було зараховано оплату від мешканців гуртожитків за проживання та комунальні послуги в сумі 1269572,91 грн, згідно з виписками Казначейства мешканцями гуртожитків сплачено 1254142,43 грн, сума комісії банку за розрахунково-кавове обслуговування відповідно до умов договору від 19.03.2002 № 39-02 становила 15430,48 грн, тобто фактично на реєстраційний рахунок ННЦ ХФТІ надійшло коштів в сумі 1254142,43 грн, проте за даними бухгалтерського обліку ННЦ ХФТІ зараховано оплату від мешканців гуртожитків в сумі 1269572,91 грн з урахування суми комісії банку за розрахунково-касове обслуговування передбаченої умовами укладеного договору, яка фактично не надійшла до ННЦ ХФТІ.

Крім того, під час надання заперечень на акт ревізії та під час розгляду справи у суді факт вчинення даного порушення позивачем не заперечувався, а лише зауважено про відсутність способу усунення даного порушення.

Отже, суд вважає обґрунтованими висновки відповідача про те, що протягом періоду з 01.01.2016 по 31.08.2021 позивачем недоотримано плати за проживання та відшкодування вартості комунальних послуг в загальній сумі 154268,62 гривень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Національного наукового центру "Харківський фізико-технічний інститут" (вул. Академічна, буд. 1, м. Харків, 61108, ) до Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 10 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання протиправною та скасування вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст судового рішення складено та підписано 24 лютого 2023 року.

Суддя Бідонько А.В.