Справа № 440/61/23
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2023-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 лютого 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/61/23

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Петрова Л.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про вжиття заходів процесуального примусу у справі №440/61/23 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення матеріальної шкоди у вигляді недоотриманої частини пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення матеріальної шкоди у вигляді недоотриманої частини пенсії, а саме просить:

- визнати бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу матеріальної шкоди, у вигляді недоотриманої частини пенсії, визначеної відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.12.1991 №796-ХІІ в редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 06.06.1996 року №230/96-ВР, завданої положенням Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014, що визнанні неконституційними за період з 01.01.2015 по 01.07.2021 у сумі 463517,59 грн - неправомірною,

- стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь позивача матеріальну шкоду, у вигляді неотриманої частини пенсії, визначеної відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.12.1991 №796-ХІІ в редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 06.06.1996 року №230/96-ВР, завданої положенням Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014, що визнанні неконституційними за період з 01.01.2015 по 01.07.2021 у сумі 463517,59 грн.

Ухвалою суду від 09.01.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/61/23, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також зазначеною ухвалою суду клопотання позивача про витребування доказів задоволено та витребувано від ГУ ПФУ в Полтавській області розрахунок нарахованих та виплачених, суми основної пенсії позивача у розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особа з інвалідністю І групи, захворювання пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС та, окремо додаткової пенсії і підвищення пенсії заявника за період з 01.01.2015 по 01.07.2021.

09.02.2023 до суду представником позивача подано заяву про вжиття заходів процесуального примусу відповідно до якої представник позивача просить суд вжити до відповідача у справі №440/61/23 заходи процесуального примусу та встановити додатковий строк для надання розрахунку нарахованих та виплачених суми основної пенсії позивача у розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі з інвалідністю І групи, захворювання пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС та окремої додаткової пенсії і підвищення пенсії заявника за період з 01.01.2015 по 01.07.2021.

Суд зазначає, що 19.01.2023 до суду надійшов відзив на позов в якому зазначено, що позивач перебуває на обліку як одержувач пенсії по інвалідності 1 групи в розмірі відшкодування фактичних збитків, згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)2021 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №769-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII щодо уповноваження ВРУ КМУ визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зазначено, що на час набрання чинності рішенням КСУ від 07.04.2021 №1-р(ІІ)2021 діяла нова норма статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №1584-ІХ від 29.06.2021.

Також на виконання вимог ухвали суду відповідачем надано довідку про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» гр. ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 по 30.06.2021 та матеріали пенсійної справи позивача.

Суд зауважує, що подані позивачем матеріали є належним чином засвідченими, що дає можливість розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частинами першою та другою статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з частинами сьомою - дев`ятою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

У даній справі враховуючи надані відповідачем копії матеріалів пенсійної справи позивача, суд не вбачає підстав для застосування заходів процесуального примусу, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, та повторного витребування доказів, оскільки враховуючи предмет позову та надані докази суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами.

Отже, клопотання представника позивача про застосування заходу процесуального примусу та повторне витребування доказів задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 44, 45, 80, 144, 249, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів процесуального примусу та повторне витребування доказів у справі № 440/61/23 - відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.М. Петрова