Справа № 420/18695/22
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним рішення про відмову в компенсації втрати частини доходу

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Департаменту патрульної поліції яке виразилося у відмові нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 року по 28.06.202 року від суми 10394,86 (десять тисяч триста дев`яносто чотири гривні, 86 копійок), яка стягнута на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року по справі №420/18067/21 та від 06.12.2021 року по справі №420/18066/21.

- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 року по 28.06.2022 року від суми 10394,86 (десять тисяч триста дев`яносто чотири гривні, 86 копійок).

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що 29.11.2022 року подав заяву до Департаменту патрульної поліції щодо нарахування та виплатити компенсації втрати частини доходів за період з 07.11.2015 року по 28.06.2022 року по день фактичної виплати грошового забезпечення відповідно до рішень Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року у справі № 420/18067/21 та від 06.12.2021 року у справі №420/18066/21, з відрахуванням установлених законом податків, зборів та обов`язкових платежів. Проте, 12.12.2022 року позивач отримав відповідь, за № К14058/41/5/05-2022» від Департаменту патрульної поліції, згідно якої йому було відмовлено. Позивач вважає рішення відповідача, яке виразилося у відмові нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів за період з 07.11.2015 року по 28.06.2022 року від суми 10394,86 грн, які стягнути на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду у справах від 03.12.2021 року № 420/18067/21 та від 06.12.2021 року № 420/18066/21, протиправним, таким, що суперечить вимогам законів України та порушує його конституційні права.

Ухвалою суду від 27.12.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, а тому останній має бути залишений без розгляду.

У відповіді на відзив позивач заперечує щодо наведених відповідачем доводів та зазначає, що посилання відповідача на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.02.2021 року по справі №240/532/20 є помилковим, адже, вона не є релевантною до спірних правовідносин, що розглядаються в даній справі.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 31.12.2017 року проходив службу у патрульній поліції України та перебував на посаді старшого інспектора-чергового відділу чергової служби Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Відповідно до витягу з наказу Департаменту патрульної поліції № 586 о/с від 28.12.2017 року позивач з 30.12.2017 року звільнений зі служби в поліції відповідно до п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Судом встановлено, що в межах справи №420/18067/21 ОСОБА_1 оскаржував бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення під час служби в поліції в період з 07.11.2015 року по листопад 2017 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року по справі №420/18067/21 позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по листопад 2017 року включно. Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по листопад 2017 року включно.

В межах справи №420/18066/21 ОСОБА_1 оскаржував бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати заборгованості по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу в нічний час з 07.11.2015 р. по 31.12.2017 р. у загальному розмірі 7409 грн. 78 коп.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 року по справі №420/18066/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з січня 2018 року по березень 2018 року. Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 31.12.2017 за 164 нічні зміни з урахуванням висновків суду.

Судом встановлено, що 28.06.2022 року на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року по справі № 420/18067/21 та від 06.12.2021 року по справі № 420/18066/21, Департаментом патрульної поліції зараховано 10394,86 грн.

Позивач звернувся до Департаменту патрульної поліції із завою, в якій просив:

нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 року по 28.06.2021 року по день фактичної виплати грошового забезпечення відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 року по справі №420/18066/21 з відрахуванням установлених законом податків, зборів та обов`язкових платежів;

нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 року по 28.06.2021 року по день фактичної виплати грошового забезпечення відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року по справі №420/18067/21 з відрахуванням установлених законом податків, зборів та обов`язкових платежів.

12.12.2022 року на заяву позивача надано відповідь, якою відмовлено у задоволенні заяви позивача, зокрема вказано, що у вказаних рішеннях проведення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати не передбачено.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та особливості здійснення компенсації втрати частини доходів врегульовано приписами Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-III.

Згідно статті 7 вказаного Закону відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Аналогічну норму містить пункт 8 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159.

У постанові від 11 грудня 2020 року у справі №200/10820/19-а Верховний Суд вказав, що з огляду на те, що у цій справі позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, а відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, то право позивача ще не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення його до суду з цим позовом є передчасним.

Застосовуючи зазначений правовий висновок, а також маючи на меті його уточнити, Верховний Суд у постановах від 09 червня 2021 року по справі №240/186/20 та від 17 листопада 2021 року по справі №460/4188/20 вказав, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Верховний Суд дійшов висновку, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання листа-відповіді про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку № 159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

У постанові від 04 травня 2022 року по справі № 200/14472/19-а Верховний Суд не знайшов підстав для відступу від зазначеної позиції.

Отже, вказану правову позицію Верховного Суду суд враховує відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України, а наведені у відзиві посилання відповідача на пропуск строку звернення до суду з даним позовом суд вважає помилковими та необґрунтованими.

Статтею 124 Конституції України регламентовано, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Аналогічна норма закріплена у частині другій ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та у ст.14 КАС України.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок і саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява №40450/04), пункти 51, 54).

Відповідний державний орган повинен вжити всіх необхідних заходів для виконання судового рішення або передати його іншому компетентному органу для виконання (рішення ЄСПЛ у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), №59498/00, п.68).

Частинами 1 та 2 статті 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення).

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів на один і більше календарних місяців.

У постановах від 15.10.2020 року у справі №240/11882/19, від 29 квітня 2021 року у справі №240/6583/20 Верховний Суд вказав, що використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Суд встановив, що у даному випадку Департамент патрульної поліції на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/18067/21 від 03.12.2021 року та №420/18066/21 від 06.12.2021 року нарахував та виплатив позивачу 10394,86 грн 28.06.2022 року.

При цьому, у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 року по 28.06.2022 року (день фактичної виплати) відповідачем відмовлено.

Враховуючи викладене, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною відмови Департаменту патрульної поліції у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 07.11.2015 року по 28.06.202 року від суми 10394,86 (десять тисяч триста дев`яносто чотири гривні, 86 копійок), яка стягнута на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року по справі №420/18067/21 та від 06.12.2021 року по справі №420/18066/21 та зобов`язання Департаменту патрульної поліції здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 року по 28.06.2022 року від суми 10394,86 (десять тисяч триста дев`яносто чотири гривні, 86 копійок).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що за звернення до суду із зазначеним позовом позивач сплатив 992,40 грн. судового збору, які мають бути стягнуті з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 195, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної Національної поліції України про визнання протиправним рішення про відмову в компенсації втрати частини доходу.

Визнати протиправною відмову Департаменту патрульної поліції у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 07.11.2015 року по 28.06.2022 року від суми 10394,86 (десять тисяч триста дев`яносто чотири гривні, 86 копійок), яка стягнута на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року по справі №420/18067/21 та від 06.12.2021 року по справі №420/18066/21.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 року по 28.06.2022 року від суми 10394,86 (десять тисяч триста дев`яносто чотири гривні, 86 копійок).

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Відповідно до ст.255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Департамент патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 22.02.2023 року

Суддя Н.В. Бжассо