Справа № 200/2081/22
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року Справа№200/2081/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про

визнання протиправними дій щодо невиплати у період з 27.07.2020 по 22.07.2021, винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення фаціальної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, передбаченої постановою КМУ від 20.01.2016 №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», із змінами внесеної постановою КМУ від 29 липня 2020 №741 «Про внесення зміни до постанови КМУ від 20 січня 2016 №18» у розмірі 2933,93 грн.;

зобов`язання нарахувати та виплатити період з 27.07.2020 по 22.07.2021, винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення фаціальної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, передбаченої постановою КМУ від 20.01.2016 №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», із змінами внесеної постановою КМУ від 29 липня 2020 №741 «Про внесення зміни до постанови КМУ від 20 січня 2016 №18» у розмірі і умовах визначених п.п.4-9 порядку виплати служби транспорту за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в забезпеченні національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 18.09.2020 №340, а саме в розмірі 5000 грн. на місяць пропорційно дням безпосередньої участі у воєнних конфліктах. в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, що становить 29833,93 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України, під час якої відповідач не здійснив виплату грошової винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, передбаченої п.2 Постанови КМУ від 20 січня 2016 року №18 Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських. При цьому, за вказаний період отримував грошову винагороду, передбачену п.1 Постанови КМУ від 20 січня 2016 року №18 Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських.

Відповідачем відзиву на адміністративний позов не надано.

До суду відповідачем надано довідку від 30.08.2022 №0835 про те, що винагорода за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення фаціальної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях встановлена абз.2 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 липня 2020 №741. Ця винагорода виплачується в порядку, визначеному керівниками відповідних державних органів. В Національній гвардії України такий порядок не розроблений та виплата така не передбачена.

Положеннями частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Ухвалою суду від 08 лютого 2022 року відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання на 07 березня 2022 року о 09:45 год.

Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року виправлено описку в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року по справі №200/2081/22, в резолютивній частині ухвали замість "07 березня 2022 року" вказати "09 березня 2022 року".

У зв`язку з бойовими діями в Донецькій області та з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, судове засідання по справі не відбулось, оскільки згідно повідомлення на сайті Донецького окружного адміністративного суду справу знято з розгляду.

Ухвалою суду від 06 червня 2022 року відкладено розгляд справи.

Ухвалою суду від 21 лютого 2023 року призначено розгляд справи по суті; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження в межах строків, визначених КАС України для розгляду справи.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_4 виданим Стярокостянтинівським РВ УМВС України в Хмельницькій області 29 квітня 2005 року. Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_5 від 18 травня 2015 року.

Позивач в період з 23.12.2014 по 22.07.2021 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України, що підтверджується довідкою відповідача від 06.08.2022 №435 та витягами з наказів командира військової частини.

Так, зокрема, згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 22.07.2021 року №145 припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби у Національної гвардії України та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення майстра-сержанта ОСОБА_1 , звільненого відповідно до ст. 26 ч. 5 п. 2 згідно з підпунктом б Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з військової служби наказом командувача Національної гвардії України від 16.07.2021 року №46 о/с у запас за станом здоров`я, без права носіння військової форми одягу, з 22 липня 2021 року.

У грудні 2021 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України із заявою, в якій просив повідомити щодо виплати йому за період проходження служби винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, передбаченої Постановою КМУ від 20 січня 2016 року №18 Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських, із змінами внесеної Постановою КМУ від 29 липня 2020 року №741 Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року №18.

Відповідь на звернення позивача в матеріалах справи відсутня.

Разом з тим, згідно з довідкою відповідача від 30.08.2022 №0835, що надана на вимогу ухвали суду, відповідно до абзацу 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 липня 2020 року №741 встановлена винагорода за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях. Ця винагорода виплачується в порядку, визначеному керівниками відповідних державних органів. При цьому зазначено, що в Національній Гвардії України такий порядок не розроблений та така виплата не передбачена.

Вважаючи, що відповідачем протиправно не здійснено виплату грошової винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України від 13 березня 2014 року № 876-VII Про Національну гвардію України (далі Закон № 876-VII) Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Відповідно до статті 4 Закону України Про Національну гвардію України Національна гвардія України у своїй діяльності керується Конституцією, цим та іншими законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Положеннями ст. 5 Закону України Про Національну гвардію України встановлено, що організаційно Національна гвардія України складається з органів військового управління (головного органу військового управління Національної гвардії України та органів військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України), з`єднань, військових частин (підрозділів), вищих військових навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів охорони здоров`я та установ.

Згідно зі статтею 9 Закону України Про Національну гвардію України, Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом. Комплектування Національної гвардії України військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та Положення про проходження військової служби громадянами України в Національній гвардії України, що затверджується Президентом України.

Частиною 6 статті 21 Закону України Про Національну гвардію України визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України здійснюється в порядку та розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 22 цього Закону фінансування діяльності Національної гвардії України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, не заборонених законом.

При цьому, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовані Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Відповідно до статті 3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей дія цього Закону поширюється на: 1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей; 2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти; 3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Тобто, законом розмежовуються поняття військовослужбовців Збройних Сил України та працівників інших утворених відповідно до законів України військових формувань правоохоронних органів спеціального призначення та інших органів.

Грошове забезпечення військовослужбовців врегульовано статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною 1 цієї статті передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських" №18 від 20 січня 2016 року, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №741 від 29 липня 2020 року, що застосовується з 27 липня 2020 року, установлено, що за час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується винагорода в порядку, визначеному керівниками відповідних державних органів за:

- безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду, - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, у межах бюджетних призначень пропорційно часу участі в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду;

- створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів.

На виконання пункту 1 цієї постанови Кабінету Міністрів України Міністром оборони України видано наказ "Питання реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року №18" №340 від 18 вересня 2020 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 вересня 2020 року за №923/35206.

Зазначеним вище наказом затверджено Порядок виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (далі - Порядок №340).

Пунктом 9 цього наказу передбачено, що він набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 27 липня 2020 року.

Так, Порядок №340 визначає розміри та умови виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці) за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (далі - заходи ЗНБО).

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №340 виплата винагороди здійснюється військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь в заходах ЗНБО.

Перелік військових частин (підрозділів), в яких здійснюється виплата зазначеної винагороди, затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України.

Умови віднесення військовослужбовців до таких, що беруть безпосередню участь в заходах ЗНБО, визначаються пунктами 4-6 розділу II Порядку виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Виплата винагороди здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів органів військового управління та військових частин, у яких зазначається розмір винагороди в гривнях. Командирам військових частин - на підставі наказів вищих командирів (начальників, керівників).

Виплата винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь в заходах ЗНБО, виконують обов`язки за посадою (в тому числі тимчасово), здійснюється в таких розмірах на місяць: командувач об`єднаних сил - 18000; командир оперативно-тактичного угруповання військ - 15000; командир бригади - 13000; командир батальйону (дивізіону) - 10000; командир роти (батареї) - 9000; командир взводу - 7000; командир відділення - 6000; інші посади - 5000.

Згідно з пунктом 5 Порядку №340 розмір винагороди визначається пропорційно дням безпосередньої участі в заходах ЗНБО, який обраховується з дня фактичного початку участі військовослужбовців у цих заходах до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів.

З системного аналізу наведених вище норм законодавства, чинного в період існування спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що Порядок №340 врегульовує порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь саме таких військовослужбовців у воєнних конфліктах, в заходах ЗНБО чи в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, що виплачується за місцем проходження служби на підставі наказів командирів органів військового управління та військових частин, в той час як не регулює питання нарахування та виплати винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України.

Тобто Порядком №340 не врегульовано питання нарахування та виплати винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, до яких відноситься позивач.

При цьому, позивачем не заявлені позовні вимоги до Кабінету Міністрів України щодо врегулювання питання нарахування та виплати винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України.

Стосовно посилання позивача на необхідність застосування судом аналогії закону, суд зазначає, що згідно з частиною 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Тобто, аналогія закону та аналогія права допускається для застосування адміністративним судом виключно з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та лише у випадку взагалі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини.

Водночас аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Практика Верховного Суду щодо помилковості застосування суб`єктами владних повноважень аналогії закону у випадку визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування сформована, зокрема, у постановах від 11 березня 2021 року у справі №640/23179/19 , від 17 лютого 2020 року у справі № 826/1376/18 та від 14 серпня 2020 року у справі № 820/432/17.

На підставі викладеного вище, суд зазначає, що оскільки на час виникнення спірних правовідносин відсутній Порядок виплати винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, підстави для визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України та зобов`язання відповідача виплатити позивачу спірну винагороду відсутні.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій щодо невиплати у період з 27.07.2020 по 22.07.2021, винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення фаціальної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, передбаченої постановою КМУ від 20.01.2016 №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», із змінами внесеної постановою КМУ від 29 липня 2020 №741 «Про внесення зміни до постанови КМУ від 20 січня 2016 №18» у розмірі 2933,93 грн.; зобов`язання нарахувати та виплатити період з 27.07.2020 по 22.07.2021, винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення фаціальної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, передбаченої постановою КМУ від 20.01.2016 №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», із змінами внесеної постановою КМУ від 29 липня 2020 №741 «Про внесення зміни до постанови КМУ від 20 січня 2016 №18» у розмірі і умовах визначених п.п.4-9 порядку виплати служби транспорту за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в забезпеченні національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 18.09.2020 №340, а саме в розмірі 5000 грн. на місяць пропорційно дням безпосередньої участі у воєнних конфліктах. в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, що становить 29833,93 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.О. Аканов