Справа № 160/14120/22
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -
12.09.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області (відповідач-1), (відповідач-2), в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 30.12.1993 року по 05.06.1994 року, з 15.06.1998 року по 05.06.2005 року, час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 12.08.1996 року по 01.09.1997 року до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03.08.2022 року.
Крім того, вказаною ухвалою суду від 19.09.2022 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
12.10.2022 року до суду на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 року відповідачем-1 було надано копію електронної пенсійної справи позивача.
Копія ухвали суду від 19.09.2022 року та копія позовної заяви з додатками до неї були надіслані Головному управлінню Пенсійного фонду в Сумській області на його офіційну електронну адресу 22.09.2022 року, що підтверджується роздруківкою про надіслання електронного листа. При цьому, станом на 19.10.2022 року відповідач-2 своїм правом подати відзив на позов не скористався, а також будь-які заяви, клопотання, повідомлення, в яких би останній виклав своє бажання надати до суду їх в більш пізній термін - не надав.
За приписами частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Приписами ч.5 ст.250 КАС України передбачено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 243, 250, 257, 258, 263 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.08.2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
З розрахунку стажу позивача, в тому числі пільгового, що міститься в матеріалах його пенсійної справи, також слідує, що до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1 по постанові КМУ №202 зараховано 16 років 09 місяців 20 днів, а періоди роботи з 30.12.1993 року по 05.06.1994 року, з 14.06.1996 року по 03.09.1996 року, з 15.06.1998 року по 15.01.2003 року та з 16.01.2003 року по 05.06.2005 року зараховано лише до його загального страхового стажу, який складає 42 роки 03 місяці 26 днів.
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №78 від 11.08.2022 року направлено на адресу позивача листом-повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №0400-010221-8/82768 від 12.08.2022 року.

Незгода позивача з вищевказаним рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у зарахуванні спірного періоду роботи до пільгового стажу позивача зумовила звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України встановлено, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Абзацами 1-2 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Абзацом 4 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з абз.1 п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частиною 3 статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий, склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень) - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до ч.5 ст.114 Закону №1058-IV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Абзацом другим пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV встановлено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Так, частиною першою статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Згідно з ч.5 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).

При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

За приписами п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005р. за №1451/11731 (далі Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України також встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. №637.

Пунктами 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №439/1148/17.

Як слідує з трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , копія якої міститься в матеріалах справи, у спірні періоди позивач працював на наступних посадах (записи №№4-18):

30.12.1993 року прийнятий до Шахти «Родіна», ділянка № НОМЕР_3 , підземним газоелектрозварником 2 розряду з повним робочим днем під землею (Наказ №1/к від 03.01.1994р.);

06.06.1994 року переведений на Шахті «Родіна», ділянка № НОМЕР_3 , підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування 3 розряду з повним робочим днем під землею (Наказ №62/к від 06.06.1994р.);

14.06.1996 року переведений на ділянку парокотельні слюсарем 3 розряду (Наказ №83-к від 17.06.1996р.);

03.09.1996 року звільнений за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (Наказ №130/к від 10.09.1996р.);

15.06.1998 року прийнятий на Шахту «Родіна», ділянка ВШТ, підземним газоелектрозварником 3 розряду (Наказ 52/к від 15.06.1998р.);

10.02.1999 року переведений на Шахті «Родіна», ділянка № НОМЕР_4 , підземним газоелектрозварником 3 розряду (Наказ №9-к від 08.02.1999р.);

15.11.1999 року присвоєно 4 розряд підземного газоелектрозварника (Наказ 94к від 15.11.1999р.);

01.02.2000 року переведений на Шахті «Родіна», ділянка ВШТ, підземним газоелектрозварником 4 розряду (Наказ №11к від 02.02.2000р.);

06.06.2005 року переведений на Шахті «Родіна», ділянка ВШТ, підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування 4 розряду (Наказ №58к від 06.06.2005р.);

за результатами планової атестації робочих місць по даній професії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1;

17.11.2007 року - звільнений за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (Наказ №1104-к від 19.11.2007р.).

Вказані записи про спірні періоди роботи засвідчено відповідними печатками підприємства та підписами уповноважених осіб.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 30.06.2022р. №454, виданої АТ «Криворізький залізорудний комбінат», ОСОБА_1 дійсно працював на шахті «Родіна», зокрема:

- з 30.12.1993р. по 10.03.1994р. газоелектрозварювальником (електрогазозварник відповідно до Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників (ЄТКД) (випуск 2, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 16.01.1985р. №17/2-54), оскільки професія газоелектрозварник не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій, пов`язаних з веденням зварювальних робіт і є загальним поняттям для електрогазозварника, газоелектрозварника, газозварника і електрозварника, то вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія газоелектрозварник та електрогазозварник є тотожною професією (консультація Міністерства праці і соціальної політики та Державна експертиза умов праці додається); був зайнятий повний робочий день на підземних роботах по видобутку руди, що передбачено Списком №1, розділ І, підрозділ 1, пункт «а», позиція 1010100а Постанови Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року; ч.2 ст.114 Закону №1058-IV;

- з 11.03.1994р. по 05.06.1994р. газоелектрозварювальником (електрогазозварник відповідно до Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників (ЄТКД) (випуск 2, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 16.01.1985р. №17/2-54), оскільки професія газоелектрозварник не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій, пов`язаних з веденням зварювальних робіт і є загальним поняттям для електрогазозварника, газоелектрозварника, газозварника і електрозварника, то вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія газоелектрозварник та електрогазозварник є тотожною професією (консультація Міністерства праці і соціальної політики та Державна експертиза умов праці додається); був зайнятий повний робочий день на підземних роботах по видобутку руди, що передбачено Списком №1, розділ І, підрозділ 1, пункт «а», позиція 1010100а Постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року; ч.2 ст.114 Закону №1058-IV;

- атестація робочих місць за умовами праці відповідно до наказу по підприємству від 12.04.1995р. №48;

- з 06.06.1994р. по 13.06.1996р. електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування безпосередньо зайнятий повний робочий день на підземних роботах на видобутку руди з вмістом / в тому числі і у вміщуючи породах/ двоокису кремнію 10 відсотків і більше, що передбачено ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994р. №202.

Також згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 30.06.2022р. №455, виданої АТ «Криворізький залізорудний комбінат», ОСОБА_1 дійсно працював у шахті «Родіна», зокрема, з 14.06.1996р. по 03.09.1996р. слюсарем, роботи на поверхні шахти.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 30.06.2022р. №457, виданої АТ «Криворізький залізорудний комбінат», ОСОБА_1 дійсно працював у шахті «Родіна», зокрема:

- з 15.06.1998р. по 15.01.2003р. газоелектрозварювальником (електрогазозварник відповідно до Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників (ЄТКД) (випуск 2, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 16.01.1985р. №17/2-54), оскільки професія газоелектрозварник не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій, пов`язаних з веденням зварювальних робіт і є загальним поняттям для електрогазозварника, газоелектрозварника, газозварника і електрозварника, то вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія газоелектрозварник та електрогазозварник є тотожною професією (консультація Міністерства праці і соціальної політики та Державна експертиза умов праці додається); був зайнятий повний робочий день на підземних роботах по видобутку руди, що передбачено Списком №1, розділ І, підрозділ 1, пункт «а», позиція 1010100а Постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року; ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; атестація робочих місць за умовами праці відповідно до наказу від 12.04.1995р. №48, продовжено дію згідно з листом від 21.05.2000р. №14/1-116 (продовжено по 01.01.2001р.); наказ від 08.12.2000р. №332;

- з 16.01.2003р. по 05.06.2005р. газоелектрозварювальником (електрогазозварник відповідно до Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників (ЄТКД) (випуск 2, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 16.01.1985р. №17/2-54), оскільки професія газоелектрозварник не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій, пов`язаних з веденням зварювальних робіт і є загальним поняттям для електрогазозварника, газоелектрозварника, газозварника і електрозварника, то вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія газоелектрозварник та електрогазозварник є тотожною професією (консультація Міністерства праці і соціальної політики та Державна експертиза умов праці додається); був зайнятий повний робочий день на підземних роботах по видобутку руди, що передбачено Списком №1, розділ І, підрозділ 1, пункт «а», позиція 1.1а Постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року; ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; атестація робочих місць за умовами праці відповідно до наказу від 08.12.2000р. №332;

- з 06.06.2005р. по 17.11.2007р. електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування безпосередньо зайнятий повний робочий день на підземних роботах на видобутку руди з вмістом / в тому числі і у вміщуючи породах/ двоокису кремнію 10 відсотків і більше, що передбачено ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994р. №202.

Так, Постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року було затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, яким, зокрема, передбачено - розділ І, підрозділ 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках та на копальнях по видобутку корисних копалин; в геологорозвідці; на дренажних шахтах; на будівництві шахт, рудників, копалень», пункт «а», позиція 1010100а, - всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, яким, зокрема, передбачено - розділ 1, підрозділ I, пункт «а», позиція 1010100а, - всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Також постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, яким, зокрема, передбачено розділ І, підрозділ 1, пункт «а», позиція 1.1а, - усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, до якого, зокрема, віднесено усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівників і спеціалістів підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю) (розділ І); електрослюсарів підземних (розділ ІІ).

Таким чином, протягом спірних періодів з 30.12.1993 року по 05.06.1994 року та з 15.06.1998 року по 05.06.2005 року позивач працював за професією газоелектрозварника з повним робочим днем на підземних роботах по видобутку руди, що підтверджується відповідними записами його трудової книжки та уточнюючими довідками, при цьому, така професія відноситься до Списку №1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року та постанов Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року і №36 від 16.01.2003 року, що також підтверджено проведеними атестаціями його робочого місця відповідно до наказу про проведення атестації робочих місць №48 від 12.04.1995 року, листом Головного державного експерта з умов праці №14/1-116 від 21.05.2000 року «Про продовження дії наказу №48 від 12.04.1995», наказу про проведення атестації робочих місць №332 від 08.12.2000 року, за якими посада електрозварника атестована за Списком №1.

Посилання пенсійного органу в оскаржуваному рішенні на наявність розбіжностей у професії, зазначеній у пільгових довідках, трудовій книжці та переліках атестованих професій, є безпідставними, оскільки, по-перше, відповідачем-2 ані в спірному рішенні, ані під час розгляду справи в суді не вказано у чому полягає виявлена ним розбіжність, по-друге, єдина відмінність у найменуванні професії позивача у пільгових довідках, трудовій книжці та переліках атестованих професій пов`язана з перекладом назви такої професії з однієї мови на іншу (з російської на українську), з огляду на те, що у трудовій книжці позивача та в наказах про атестацію професія зазначена на російській мові як «газоэлектросварщик» та «электрогазосварщик», а в уточнюючих довідках на українській мові, як «газоелектрозварювальник», «газоелектрозварник» а, по-третє, як було вказано вище, в уточнюючих довідках зауважено, що газоелектрозварювальник - електрогазозварник відповідно до Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників (ЄТКД) (випуск 2, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 16.01.1985р. №17/2-54), оскільки професія газоелектрозварник не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій, пов`язаних з веденням зварювальних робіт і є загальним поняттям для електрогазозварника, газоелектрозварника, газозварника і електрозварника, то вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія газоелектрозварник та електрогазозварник є тотожною професією (консультація Міністерства праці і соціальної політики та Державна експертиза умов праці), відтак, фактично будь-які розбіжності у професії, за якою працював позивач у спірні періоди, відсутні і наведені обставини не можуть свідчить про їх наявність.

За таких обставин, відмова пенсійного органу у зарахуванні до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за Списком №1 згідно з ч.2 ст.114 Закону №1058-IV періодів його роботи з 30.12.1993 року по 05.06.1994 року та з 15.06.1998 року по 05.06.2005 року є протиправною.

Водночас, суд враховує, що у суміжних періодах позивач працював за професією електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування, безпосередньо зайнятого повний робочий день на підземних роботах на видобутку руди з вмістом / в тому числі і у вміщуючи породах/ двоокису кремнію 10 відсотків і більше, що передбачено розділом ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994р. №202 та відповідачами визнається, а також ці періоди зараховано пенсійним органом до пільгового стажу позивача за Списком №1 по постанові КМУ №202 згідно з розрахунком стажу наявним в матеріалах пенсійної справи у кількості 16 років 09 місяців 20 днів, як такі, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч.3 ст.114 Закону №1058-IV.

Отже, позивач, з 1993 року працював як на посаді, передбаченій Списком №1, так і на посаді, передбаченій Списком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року, зайнятість в яких повний робочий день під землею дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з ч.2 та ч.3 ст.114 Закону №1058-IV.

При цьому, як зазначалося вище, відповідно до ч.5 ст.114 Закону №1058-IV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Таким чином, керуючись приписами ч.5 ст.114 Закону №1058-IV, суд дійшов висновку про наявність у даному випадку підстав для зарахування періодів роботи позивача з 30.12.1993 року по 05.06.1994 року та з 15.06.1998 року по 05.06.2005 року до його стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч.3 ст.114 Закону №1058-IV.

Щодо вимоги про зарахування до пільгового стажу позивача часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 12.08.1996 року по 01.09.1997 року, суд зазначає наступне.

Як слідує з Акта про нещасний випадок за формою Н-1 від 16.04.1996р., нещасний випадок на виробництві з позивачем стався 16.11.1995р. під час роботи на посаді електрослюсаря (слюсаря) чергового з ремонту устаткування, зайнятого повний робочий день на підземних роботах на видобутку руди з вмістом / в тому числі і у вміщуючи породах/ двоокису кремнію 10 відсотків і більше, передбаченій розділом ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994р. №202.

При цьому, відповідно до витягу з Акта огляду у МСЕК №050672 від 14.08.1996р. позивачеві у зв`язку із трудовим каліцтвом було встановлено 3 групу інвалідності з 12.08.1996р. по 01.09.1997р.

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку стажу позивача, в тому числі і пільгового, що міститься в матеріалах його пенсійного справи, до стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, пенсійним органом не було зараховано період перебування позивача на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 12.08.1996р. по 01.09.1997р., що відповідачами не заперечується.

Водночас, відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України «Про охорону праці» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.

Зазначені приписи кореспондуються з положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, згідно з частиною п`ятою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).

Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (абзац 4 частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для зарахування періоду перебування позивача на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 12.08.1996 року по 01.09.1997 року до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 05.12.2019р. у справі №185/8539/16-а та від 08 липня 2021 року у справі №212/1743/17-а.

Таким чином, судом встановлено, що загальний стаж підземної роботи позивача для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, у тому числі з урахуванням самостійно зарахованих пенсійним органом 16 років 9 місяців 20 днів, а також з урахуванням періодів роботи з 30.12.1993 року по 05.06.1994 року (0 років 5 місяців 06 днів) та з 15.06.1998 року по 05.06.2005 року (6 років 11 місяців 21 день), передбачених ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, й зарахованих у порядку взаємного заліку згідно з ч.5 ст.114 ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, а також періоду з урахуванням періоду перебування позивача на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 12.08.1996 року по 01.09.1997 року (1 рік 0 місяців 21 день), зарахованого до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV згідно з абз.4 ч.1 ст.24 цього Закону, складає понад 25 років (при необхідному стажі у 25 років).

Відтак, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №78 від 11.08.2022 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV через відсутність у позивача необхідного пільгового стажу, а також щодо відмови у зарахуванні до його пільгового стажу спірних періодів роботи є протиправним та підлягає скасуванню.

З метою поновлення порушеного права позивача вищевказаним протиправним рішенням відповідача-2 суд доходить висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, періоди його роботи з 30.12.1993 року по 05.06.1994 року та з 15.06.1998 року по 05.06.2005 року, а також період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 12.08.1996 року по 01.09.1997 року.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03.08.2022 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки спірним рішенням відповідача-2 було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV лише через недостатність пільгового стажу, передбаченого цією нормою Закону, водночас, судом встановлено, що позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії такий необхідний пільговий стаж (25 років) мав, бо відповідач-2 безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 30.12.1993 року по 05.06.1994 року та з 15.06.1998 року по 05.06.2005 року, а також період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 12.08.1996 року по 01.09.1997 року, які мають бути зараховані, суд вважає, що у даному випадку у пенсійного органу відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV на підставі його заяви від 03.08.2022р.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, оскільки у випадку йдеться про призначення позивачеві пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, яка призначається незалежно від віку за наявності необхідної кількості пільгового стажу (понад 25 років), і необхідні підтвердні документи щодо наявності такого пільгового стажу були подані позивачем разом із його заявою про призначення пенсії від 03.08.2022р., то і пенсія має бути призначена позивачеві саме з дня такого звернення, тобто з 03.08.2022р.

Таким чином, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV з 03.08.2022 року.

Щодо підстав зобов`язання саме відповідача-2 здійснити зарахування до пільгового стажу позивача спірних періодів роботи і періоду перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, а також призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, суд зазначає наступне.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до абз.13 п.4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абз.1-3 п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до абз.1 п.4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З аналізу наведених норм слідує, що рішення про призначення пенсії або про відмову у її призначенні приймається пенсійним органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності, а в подальшому, у разі прийняття таким органом рішення про призначення пенсії, це рішення разом з електронною пенсійною справою засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Зважаючи на те, що у даному випадку органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності за заявою позивача було саме Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, яке, відповідно, при розгляді документів ОСОБА_1 і здійснювало розрахунок його стажу, в тому числі, і пільгового, а також приймало рішення про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV через недостатність пільгового стажу, то саме на нього, як на належного відповідача, і слід покласти обов`язок щодо зарахування до стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, періоди його роботи з 30.12.1993 року по 05.06.1994 року та з 15.06.1998 року по 05.06.2005 року і період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 12.08.1996 року по 01.09.1997 року, а також щодо призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV.

Водночас, відповідач-1, за наведених обставин, не є належним у цій справі, тому у задоволенні позовних вимог до нього слід відмовити повністю, бо останній фактично заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV не розглядав та будь-яке рішення за цією заявою, в тому числі, і оскаржуване, не приймав.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог саме до відповідача-2 відповідними доказами та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн., тому, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за рахунок його бюджетних асигнувань підлягають судові витрати зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог у розмірі 661,60грн.

Керуючись ст.ст.241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (, місцезнаходження: вул. Пушкіна, буд. 1, м. Суми, Сумська область, 40030) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №78 від 11.08.2022 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (, місцезнаходження: вул. Пушкіна, буд. 1, м. Суми, Сумська область, 40030) зарахувати до стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди його роботи з 30.12.1993 року по 05.06.1994 року та з 15.06.1998 року по 05.06.2005 року, а також період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 12.08.1996 року по 01.09.1997 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (, місцезнаходження: вул. Пушкіна, буд. 1, м. Суми, Сумська область, 40030) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03.08.2022 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (, місцезнаходження: вул. Пушкіна, буд. 1, м. Суми, Сумська область, 40030) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до частини задоволених позовних вимог у розмірі 661,60грн (шістсот шістдесят одна гривня 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова