Справа № 694/2446/22
Суддя: Сакун Д. І.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/2446/22
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаськоїобласті в складі:

Головуючого судді Сакун Д.І.

за участю секретаря судового засідання Матвієнко А.А.,

розглянувши в приміщенні Звенигородського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 , електронна адреса відсутня) до Державної служби України з безпеки на транспорті (, адреса: просп. Перемоги, 14, м. Київ, 03135, засобизв`язку та електронна адреса невідомі) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернувся із вказаним позовом в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України від 01.12.2022 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити. Стягнути з ДСУ з безпеки на транспорті на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань витрати за сплату судового збору в сумі 536,80 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_1 є власником вантажного фургона-рефрижератора RUNAULT PREMIUM 270 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 . 04.10.2022 о 16 годині 09 хвилин позивач, керуючи вказаним Транспортним засобом, рухався по автомобільній дорозі Н-01 Київ- Знам`янка, км 198+300. Загальна маса Транспортного засобу була 19 тон 102 кг. 01.12.2022 року Головний спеціаліст відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспортні ОСОБА_2 винесла постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 8500 грн., мотивуючи тим, що ОСОБА_1 04.10.2022 о 16 годині 09 хвилин керуючи фургоном - рефрижератором RUNAULT PREMIUM 270 по автомобільній дорозі Н-01 Київ- Знам`янка, км 198+300, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України; перевищення загальної маси транспортного засобу на 6.1% (1.102тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон. Вважає, що відповідач при складанні адміністративного матеріалу допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, а тому винесена постанова є необґрунтованою та незаконною і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП. Вказує, що Повна маса його автомобіля 19000 кг. Маса без навантаження 10000 кг. Тобто дозволена максимальна фактична маса транспортного засобу з вантажем 19000кг. Він рухався та керував транспортним засобом з максимальною фактичною масою 19102 кг. Перевищення загальної маси склало 102 кг. Адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 132-1 КУпАП наступає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно. Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм складав 102 кг., що становить 0.54% . Тобто в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 09 січня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, які він отримав, що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідач був вчасно повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подавав, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслав.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`активно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії АА №00002250 від 01.12.2022 року ОСОБА_1 04.10.2022 о 16 годині 09 хвилин керуючи фургоном - рефрижератором RUNAULTPREMIUM 270 по автомобільній дорозі Н-01 Київ- Знам`янка, км 198+300, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500.00 грн. (а.с.7).

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що ОСОБА_1 є власником автомобіля вантажного фургона-рефрижератора RUNAULT PREMIUM 270, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , повна маса якого 19000, маса без навантаження 10000 (а.с.6).

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною сьомою статті 258 КУпАП визначено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозаписучих засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом допустив перевищення навантаження на 6.1% (1.102 тони) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, чим порушив п. 22.5 ПДР України.

Згідно п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну массу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною массою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною массою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Як вбачається з копії копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу повна маса автомобіля 19000 кг., маса без навантаження 10000 кг. Тобто дозволена максимальна фактична маса транспортного засобу з вантажем 19000 кг. Позивач рухався та керував транспортним засобом з максимальною фактичною масою 19102 кг. Перевищення загальної маси склало 102 кг. При цьому суд звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові вказана дозволена максимальна фактична маса даного транспортного засобу 18 тон, що не відповідає даним вказаним у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

Адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 132-1 КУпАП наступає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм складало 102 кг., що становить 0.54% .

Тобто в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином не встановлені та не відображені у оскаржуваній постанові, а також надані відповідачемна підтвердження відсутності даного правопорушення докази, зокрема дані свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу суперечать даним, які містяться в копії оскаржуваної постанови, зокрема дозволеній максимальній фактичній масі транспортного засобу.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення позивачем правопорушення, відповідач, як посадова особа головний спеціаліст відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті вважала доведеними обставини вчинення данного правопорушення, однак доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучив та не надав суду.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посилання на жоден із доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові відсутні.

Оскільки відповідачем не представлено суду заперечень на даний позов та не надано жодного доказу на підтвердження того, що водій ОСОБА_1 допустив вказане правопорушення, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП не може бути здійснено, на підставі неналежних доказів його вини.

Крім того, єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не булл посилено.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне скасувати постанову серії АА №00002250 від 01.12.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 8500 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року №3674-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до ст.1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ст. 246 ч. 5 п. 2 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 ч. 1 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У справі щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір (відповідно до Закону України «Про судовий збір" в редакції, чинній з 1 січня 2022 року 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в 2022 році складає 2481,00 грн.) у розмірі 496,20 грн.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, за подання до Звенигородського районного суду Черкаської області даної позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у загальному розмірі 536,80грн., що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» від 22.12.2022.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача - на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в сумі 496,20 грн.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Державної Служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496, 20 грн., а надлишково сплачену частину судового збору в розмірі 40 гривень 60 копійок - повернути позивачу з державного бюджету.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями2, 5,6-10,122,241-246, 255, 257, 263, 295 КАС України,ст. 293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 , електронна адреса відсутня) до Державної служби України з безпеки на транспорті (, адреса: просп. Перемоги, 14, м. Київ, 03135, засоби зв`язку та електронна адреса невідомі) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії АА №00002250 від 01.12.2022 року винесену головним спеціалістом відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Іриною Володимирівною про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, якою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 131-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті (, адреса: просп. Перемоги, 14, м. Київ, 03135) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ) витрати по оплаті судового збору в сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ) з державного бюджету частину сплаченого ним судового збору згідно квитанції № 2 від 22.12.2022 в розмірі 40 (сорок) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення підписано 20.02.2023

Суддя Д.І.Сакун