Справа № 552/6901/21
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 лютого 2023 р.Справа № 552/6901/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Полтави від 04.02.2022 по справі № 552/6901/21

за позовом ОСОБА_1

до старшого державного інспектора відділу провадження системи автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Тютюнікової Катерини Вікторівни, Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04.02.2022 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до старшого державного інспектора відділу провадження системи автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Тютюнікової Катерини Вікторівни, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

На зазначене рішення суду представником ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу та заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування заявленого клопотання заявник зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції позивач і представник позивача участі у справі не приймали, про оскаржуване рішення суду позивач дізнався з ЄРДР 16.02.2022. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представником позивача 23.02.2022 було направлено до суду апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку. Однак, через військову агресію російської федерації з 24.02.2022 на території Харківської області велися активні бойові дії, у зв`язку з чим робота суду та поштових, кур`єрських служб була ускладнена, приймання та реєстрація вхідної кореспонденції судом тимчасово не здійснювалась, тому конверт з апеляційною скаргою повернувся на відділення пошти. Враховуючи наведене, строк на апеляційне оскарження рішення суду встановлений ст. 295, фактично не був пропущений, але з незалежних від позивача обставин, апеляційна скарга не була зареєстрована в апеляційному суді (скриншот квитанції про відправлення від 23.02.2022 та фотокопія квитанції про повернення додаються).

Дослідивши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Колегія суддів зазначає, що предметом спору у цій справі є оскарження позивачем рішення відповідача у справі про адміністративне правопорушення.

Приписами ст. 286 КАС України визначені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею (справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

З матеріалів справи убачається, що рішення Київського районного суду м. Полтави ухвалено 04.02.2022, повний текст рішення складено 08.02.2022.

Матеріали справи не містять доказів вручення позивачу або його представнику копії зазначеного судового рішення.

З клопотання представника позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження убачається, що з текстом оскаржуваного рішення позивач ознайомився 16.02.2022, а із апеляційною скаргою він звернувся 23.02.2022, тобто в межах 10-го строку з моменту отримання копії оскаржуваного рішення суду.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки заявником в апеляційній скарзі зазначена дата ознайомлення з повним текстом судового рішення 16.02.2022, а матеріали справи не містять відомостей виконання судом першої інстанції вимог статті 251 КАС України, то первинна апеляційна скарга від 23.02.2022 подана позивачем в визначений законодавством строк.

Представник позивача повторно звернувся з апеляційною скаргою 09.12.2022, та просить поновити строк на апеляційне оскарження обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку тим, що при первинному зверненні до суду, апеляційну скаргу було подано у визначений законом строк.

Однак, представником позивача не було надано суду належних доказів поважності причин пропуску строку, які не дозволяли останньому подати повторно апеляційну скаргу в розумний строк без невиправданих зволікань одразу після повернення первинної апеляційної скарги, в той час як вказані аргументи є доречними та важливими в контексті розгляду цієї справи.

Колегія суддів зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п.п. 6, 7 ч. 5 цієї статті).

Наведеними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.

Таким чином, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21.12.2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28.03.2006 року, заява № 23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого КАС України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги/відмови у відкритті апеляційного провадження за вперше поданою апеляційною скаргою до дати повторного звернення з апеляційною скаргою.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Крім того, вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

З огляду на викладене, зазначені скаржником обставини про поновлення строку на подання апеляційної скарги є необгрунтованими, а тому не свідчать про поважність підстав його пропуску.

Жодних інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, скаржником не надано, немає таких доказів і в матеріалах справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для задоволення клопотання про поновлення процесуального строку для подання апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання скаржника про поновлення строку апеляційного оскарження.

Керуючись ст.ст. 121, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Полтави від 04.02.2022 по справі № 552/6901/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Бегунц А.О. Рєзнікова С.С.