Справа № 380/12166/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 380/12166/22 пров. № А/857/18041/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року (головуючий суддя Гулкевич І.З., м.Львів) у справі №380/12166/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

05.09.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати прийняте у вигляді протоколу рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №81 від 14.07.2022 про перерахунок пенсії, яким зменшено ОСОБА_1 розмір її пенсії державного службовця; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити обчислення і виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця після її звільнення з посади державної служби з 24.02.2021 на підставі Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 із урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №212 від 24.02.2021 та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням з пенсією) №212 від 24.02.2021 виданих Управлінням соціального захисту населення Старосамбірської райдержадміністрації.

Позов обґрунтовує тим, що з 18.05.2014 одержувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 06.07.2017 ОСОБА_1 переведено на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». Оскільки позивач працювала на посаді державної служби, відповідно призначена пенсія не виплачувалася. 22.02.2021 позивачку звільнено з посади завідувача сектору державних соціальних інспекторів управління соціального захисту населення райдержадміністрації. 24.02.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з більшого заробітку, до якої долучила довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 24.02.2021 №212 та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Відповідно до протоколу №81 про перерахунок пенсії від 02.03.2021 пенсію обчислено на підставі вищезазначених довідок та з 24.02.2021 визначено її розмір 9296,51 грн. Листом від 29.07.2022 за вих. №15758/53-16 ГУ ПФУ повідомило позивача про зменшення розміру вже виплачуваної пенсії починаючи з 24.02.2021 до 5659,03 грн (протокол №81 від 14.07.2022). Свої дії, ГУПФУ пояснює у листі від 29.07.2022 за вих. №15758/53-16 тим, що рішенням від 02.03.2021 №81 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 24.02.2021 та обчислено пенсію з урахуванням довідок від 24.02.2021 №212 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Згідно матеріалів ЕПС ОСОБА_1 з 06.09.2017 вже було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та оскільки остання продовжувала працювати на посаді державної служби в державному органі, пенсія виплачувалась в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно перерахунок пенсії згідно довідок від 24.02.2021 №212 є безпідставним. Позивач вважає протокол (рішення) протиправним та таким, що порушує її конституційне право на пенсійне забезпечення в розмірі, відповідному до заробітної плати.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано прийняте у вигляді протоколу рішення №81 від 14.07.2022 року про перерахунок пенсії, яким зменшено ОСОБА_1 розмір пенсії державного службовця. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити обчислення ОСОБА_1 пенсії державного службовця після її звільнення з посади державної служби з 24.02.2021 року на підставі Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 із урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №212 від 24.02.2021 року та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) № 212 від 24.02.2021 року та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що позивачу пенсія, як державному службовцю, призначена відповідно до Закону №889-VIII. Зміни з 01.01.2020 стосуються осіб, яким пенсія призначена за Законом №3723-ХІІ від 16.12.1993. Апелянт звертає увагу на те, що Законом №889-VIII та Порядком №622 перерахунки пенсій державним службовцям не передбачені. Після звільнення позивача з посади державного службовця їй поновлено виплату пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.

18 травня 2014 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058.

06 вересня 2017 ОСОБА_1 звернулась до пенсійного фонду із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII додавши довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №1557 від 06.09.2017 та №1557/1 від 06.09.2017. Стаж державної служби становив 14 років 09 місяців 06 днів.

06 вересня 2017 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII. Призначена пенсія позивачу не виплачувалась у зв`язку із тим, що позивач продовжувала працювати на посаді державного службовця.

22 лютого 2021 позивача звільнено з посади завідувача сектору державних соціальних інспекторів управління соціального захисту населення райдержадміністрації у зв`язку з реорганізацією управління соціального захисту населення Старосамбірської райдержадміністрації, що припиняється шляхом приєднання до Самбірської райдержадміністрації п.1 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

ОСОБА_1 24 лютого 2021 звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перерахунок пенсії державного службовця на підставі довідок Управління соціального населення Старосамбірської райдержадміністрації про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) № 212 від 24.02.2021.

Рішенням від 02 березня 2021 №81 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу» з 24.02.2021 та обчислено пенсію з урахуванням довідок від 24.02.2021 №212 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) виданих Управлінням соціального захисту населення Старосамбірської райдержадміністрації.

Листом від 29.07.2022 за вих. №15758/53-16 ГУ ПФУ повідомило позивача про зменшення розміру вже виплачуваної пенсії починаючи з 24.02.2021 до 5659,03 грн (протокол №81 від 14.07.2022). Свої дії, ГУПФУ пояснює у листі від 29.07.2022 за вих. №15758/53-16 тим, що рішенням від 02.03.2021 №81 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 24.02.2021 та обчислено пенсію з урахуванням довідок від 24.02.2021 №212 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Згідно матеріалів ЕПС ОСОБА_1 з 06.09.2017 вже було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та оскільки остання продовжувала працювати на посаді державної служби в державному органі, пенсія виплачувалась в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно перерахунок пенсії згідно довідок від 24.02.2021 №212 є безпідставним.

Позивач вважає протокол (рішення) протиправним та таким, що порушує її конституційне право на пенсійне забезпечення в розмірі, відповідному до заробітної плати.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, передбачено Законом України «Про державну службу» № 889-VIII ( Закон № 889-VIII) , який набув чинності з 01.05.2016 набув чинності Закон.

Даним законом, крім іншого, визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ (Закон № 3723-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців

Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців,- визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, Прикінцевими та перехідними положення Закону № 889-VIII чітко визначено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, право на пенсію виникає у осіб, зазначених в п. 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII, які мають необхідний стаж державної служби, страховий стаж та відповідний вік і в жодному із зазначених вище Законів не зазначається, що таке право особа одержує при умові, що їм раніше пенсія за Законом України «Про державну службу» не призначалась.

Колегія суддів зазначає, що після переведення 06.09.2017 ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» позивач до 22.02.2021 продовжувала працювати на посаді державної служби, що підтверджується записами у трудовій книжці та не заперечується відповідачем.

Правовідносини обчислення пенсії після звільнення з посади державної служби регулюються Порядком № 622.

Згідно з п. 3-1 Порядку № 622 державні службовці, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу», мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Позивачу була призначена пенсія державного службовця у 2017 році, коли вже діяв Закон № 889-VIII, однак норми цього Закону (п.10 Прикінцевих та перехідних положень) надають також право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ. Така пенсія державного службовця була призначена позивачу у 2017 році, однак не виплачувалась. При цьому, після призначення у 2017 році пенсії державного службовця, позивач продовжувала працювати на посаді державної служби.

Відповідно до п. 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24.03.1993 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (Закон № 108/95-ВР) визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ст. 41 Закону № 1058-IV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, має враховуватися при обчисленні розміру пенсії, оскільки як перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме, за наведених обставин - стаття 41 Закону № 1058-IV.

Отже, позивач має право на обчислення пенсії державного службовця із врахуванням заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії відповідача щодо неврахування довідок про складові заробітної плати для обчислення і виплати ОСОБА_1 пенсії державного службовця після її звільнення з посади державної служби з 22.02.2021 є неправомірними.

Аналізуючи вищевикладене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання про те, що такі зводяться до переоцінки доказів, оскаржуваного судового рішення та незгоди з ними.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є правомірним та скасуванню не підлягає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі № 380/12166/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний