Справа № 569/17925/22
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Добровчан К.Ю.,

з участю:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача, адвокат Повшук В.І.,

відповідач ОСОБА_2 ,

представники відповідача Гервазюк О.Ю.,Биков О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 9 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Галяса Дмитра Сергійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДП 18 №858216 від 22 жовтня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

02 грудня 2022 року до Рівненського міського суду Рівненської області звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до поліцейського взводу № 1 роти № 9 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Галяса Дмитра Сергійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДП 18 №858216 від 22 жовтня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Виклад позиції позивача

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що 22 жовтня 2022 року відповідач виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 та згідно ст. 36 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Позивач вважає, що правопорушення він не вчинення, достатніх доказів його вини у порушенні Правил дорожнього руху України (далі по тексту ПДР) немає, а при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо нього, не дотримано визначених Законом вимог щодо порядку розгляду таких справ. З даною постановою він не згідний, вважає її незаконною та необгрунтованою, оскільки така не відображає дійсних обставин справи, а також порушено вимоги щодо процедури розгляду справи, встановлені ст. ст. 278, 279 КУпАП .

Зокрема, під час розгляду справи йому не було надано скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема правом на правову допомогу. Також постанова не містить відомостей про фіксацію правопорушення. Враховуючи наведене, просить суд визнати дії поліцейського з приводу винесення оскаржуваної постанови неправомірними та скасувати її.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Рівненського міського суду від 06 грудня 2022 року позовну заяву було залишено без руху із наданням десятиденного терміну для усунення недоліків з дня отримання копії ухвали позивачем.

27 грудня 2022 року позивачем було подано заяву із виправленими недоліками.

Ухвалою суду від 28 грудня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представник відповідача надав відзив, згідно якого позов не визнає, вважає дії працівників поліції правомірними, оскільки позивач порушив п.п. 2.3. «в» та п.8.8"в" ПДР України. В обгрунтвання своїх заперечень щодо позову зазначає, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП відбулось з повним дотриманням матеріальних норм та чинних норм процесуального законодавства, а його доводи, викладені у позовній заяві не відповідають дійсним обставинам справи та спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позові, просили позов задоволити. Позивач додатково вказав, що він виконуючи свої безпосередні обов`язки виїхав на місце події по вул. Млинівській м. Рівне та в його обов`язки, як старшого групи, безпосередньо входить організація та своєчасне опрацювання, аналіз та надання попередньої правової оцінки отриманої інформації та документування фактів порушень норм міжнародного гуманітарного права з боку агресора Росії. Зазначив, що поліцейський позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, не дав можливості ознайомитися з матеріалами справи, відтак вважає дії поліцейського неправомірними.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що 22 жовтня 2022 року під час охорони місця події та забезпечення безпеки дорожнього руху, внаслідок ракетного удару в м. Рівне по вул. Млинівській, ним здійснювалося регулювання дорожнього руху, під час якого було помічено, що по вул. Млинівській в напрямку перехрестя з організованим рухом по колу вул. Соборна вул. Млинівська, ігноруючи жести регулювальника, рухався транспортний засіб, яким керував позивач. Ним, як регулювальником було подано заборонний жест регулювальника у відповідності до п. 8.8 «в», а саме було піднято руку до гори, тим самим забороняючи рух усім транспортним засобам, однак водієм транспортного засобу Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 даний жест було проігноровано. Капітаном поліції ОСОБА_3 для перешкоджання подальшого руху авто позивача було заблоковано рух даного ТЗ. Після зупинки авто позивача, ОСОБА_3 було повідомлено позивача, що дана ділянка вулиці тимчасово перекрита та обмежена для пересування, задля безпеки громадян. Водію було зроблено зауваження, що він не користується засобами пасивної безпеки під час руху транспортного засобу та не виконує жести регулювальника, однак гр. ОСОБА_1 не реагував на зауваження поліцейських, а продовжував вживати лайку та у грубій формі спілкувався з поліцейськими, та вигукував, що виконує завдання, однак яке саме пояснити не зміг, внаслідок чого ОСОБА_1 було здійснено адміністративне затримання, з метою припинення порушень.

Представник відповідача Гервазюк О.Ю. в судовому засіданні заперечила проти позову, з підстав, викладених у відзиві та вважає дії позивача неприпустимими і таку поведінку розцінює як уникнення особи від відповідальності. Просить в позові відмовити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначив, що 22.10.2022 року о 09:10 год. по території міста Рівного був нанесений ракетний удар по вул. Млинівській, відтак відповідно, він. як керівник, який повинен бути на резонансних подіях, прибув на вул. Млинівську, де було забезпечено охорону місця подій та перекрито вулицю Млинівську зі сторони Луцького кільця, а також зі сторони вул. Білої (Біла Млинівська), тобто проїзд до місця події був виключно для спеціальних служб, служб порятунку та реагування. Під час забезпечення безпеки дорожнього руху та під час охорони місця події по вул. Млинівській рухався автомобіль позивача. Поліцейський ОСОБА_2 стояв безпосередньо на проїздній частині, був одягнений в світловідбиваючі елементи, використовуючи світлоповертальний диск, надав водію ( ОСОБА_4 ) вказаного транспортного засобу жест уваги та зупинитись, однак водій не відреагував та продовжив рух буквально метрів 5 - 7 та зупинився, він підійшов до автомобіля і пояснив, що рух в напрямку вул. Млинівської є заблокований та перекритий у зв`язку з тим, що на той момент не було відбою повітряної тривоги і від дороги до місця вибуху, або до місця куди потрапила ракета було буквально метрів 50-60 і в разі повторного прильоту по даному місцю або поблизу нього може завдати стороннім особам, або іншим учасникам: пішоходам, водіям ушкоджень, тобто проїзд був дозволений лише для спеціальних служб. Для перешкоджання руху транспортного засобу позивача ним було заблоковано рух даного транспортного засобу. Тоді водій, тобто позивач, відкрив вікно та почав нецензурно висловлюватись в першу чергу в його сторону, а потім в сторону поліцейського Галяса Д.С. і йому було зроблено зауваження про те, що далі рух не дозволяється, позивачу було пояснено чому рух заборонено. ОСОБА_1 ніяких документів на той момент не пред`явив, що він є працівником правоохоронних органів чи те, що він військовослужбовець. До того ж одягнений він був в цивільний одяг, йому було пояснено, що проїзд заборонений і він не проїде далі, однак водій вирішив по іншому і на високих тонах та нецензурною лайкою почав висловлюватися в його адресу. Свідок суду вказав на те, що водію вказаного транспортного засобу роз`яснено те, що не потрібно себе так вести. Оскільки водій був одягнутий у цивільний одяг, документів, які б дозволяли йому проїзд безпосередньо на місце події не пред`явив, тому він надав команду для поліцейського, щоб ОСОБА_1 припаркував даний транспортний засіб, розвернув та припаркував на узбіччі для того, щоб більш детально поспілкуватися та приймати рішення щодо порушення правил дорожнього руху , а саме не виконання жесту регулювальника п.8.3 ПДР та який під час руху ТЗ не був пристебнутий ременем безпеки. На запитання представника відповідача ОСОБА_5 , свідок суду зазначив, що поліцейський ОСОБА_2 забезпечував регулювання руху, а саме не пропускав авто до місця події та під час спілкування з даним водієм було видно, що він не користувався ременем безпеки. Крім того, вказав, що після того як позивач зупинив свій транспортний засіб, підійшли поліцейські та почали йому роз`яснювати, що він саме порушив, водій почав неадекватно реагувати, продовжив нецензурно лаятись, а тому був затриманий із застосуванням фізичної сили та спеціальних засобів. На запитання представника позивача, свідок суду показав, що зупинка авто ОСОБА_1 відбулася таким чином: поліцейський підняв руку вгору, водій спочатку зупинився, йому було подано жест розвертатися, однак водій почав рух далі прямо, відповідно він заблокував рух даного транспортного засобу Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначив, що 22.10.2022 року він перебував на службі, патрулював та був на вул. Кн. Володимира, почув звук схожий на вибух, побачив задимлення по вул. Млинівській, засоби мобільного зв`язку перестали працювати і він направився туди. На місці події від керівників отримав усну вказівку по регулюванню дорожнього руху, а саме регулювання у відповідності до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Ними як працівниками поліції було перекрито рух до місця , де відбулася подія, щоб не наражати осіб на небезпеку, адже була імовірність того, що може бути приліт в те саме місце, оскільки лунали ще звуки тривоги. Перебуваючи на регулюванні він помітив транспортний засіб позивача, біля якого було велике скупчення людей і він вирішив підійти, оскільки почув, що хтось голосно спілкується. Вказав, що він перебував на посаді старшого інспектора відділу моніторингу, в його обов`язки входило регулювання конфліктів. Підійшовши туди, побачив позивача ОСОБА_1 , який гучно кричав та вживав ненормативну лексику. Підійшовши до автомобіля, він спробував з ним поспілкуватись та врегулювати цей конфлікт, нащо ОСОБА_1 до нього почав кричати, що в нього службове завдання. Тоді ОСОБА_1 розпочав і в його бік вживати нецензурну лайку, погрожувати йому і на зауваження взагалі не реагував. Свідок звернув увагу суду на те, що водій, ОСОБА_1 перебував в цивільному одязі, повідомив, що на негайне завдання прибув, хоча ніяких документів надати не зміг, документів, що засвідчували б його особу, чи то військовослужбовця, чи то працівника правоохоронних органів не пред`являв лише вживав нецензурну лексику, тому дану особу було затримано із застосовано спеціальні засоби кайданки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 зазначив, що 22.10.2022 року після нанесенння ракетного удару по вул. Млинівській було перекрито вулицю Млинівську зі сторони Луцького кільця, а також зі сторони вул. Білої (Біла Млинівська). Тобто проїзд до місця події був виключно для спеціальних служб, служб порятунку та реагування. Після чого було помічено автомобіль під керуванням позивача, який не виконав жест регулювальника. Поліцейський ОСОБА_2 , використовуючи світлоповертальний диск, надав водію вказаного транспортного засобу жест уваги та зупинитись, однак водій не відреагував. На запитання суду показав, що авто позивача було без будь-яких розпізнавальних знаків, водій був одягнутий у цивільний одяг. Не представився та не надав жодних документів.

За клопотанням позивача, судом було допитано в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 , який суду показав, що він разом з ОСОБА_1 були включені у міжвідомчу групу по фіксації злочинів збройної агресії Росії проти України за розпорядженням ОСОБА_9 22.10.2022 року був ракетний обстріл по вул. Млинівській у м. Рівне і так як він з ОСОБА_1 входили в цю групу вирушили туди. Вказав, що він в той день знаходився на службі і дізнався від чергового про події та вирушив службовим автомобілем на вул. Млинівська. Він прибув туди зі сторони вул Білої, а ОСОБА_1 зі сторони Луцького кільця. Зазначив, що вони все пофотографували. Там ще була пожежа і тривога через яку ще не встигли все погасити. Свідок уточнив, що фотографували місце події здалеку. Від свого чергового він дізнався, що було ще влучення ракети в с. Грабів Рівненського району. Дізнавшись про це, він разом з ОСОБА_1 вирушили зі сторони Білої до Луцького кільця, де патрульні поставили блокпости, не знати для чого. Він зрозумів, що вказані пости необхідні були для того, щоб не наражати на небезпеку. Патрульні сказали їм розвернутися, а вони наполягали на тому, щоб їх пропустили, їм було не зрозуміло, чого поліцейські там стоять. Один із представників патрульної поліції відчинив з його сторони дверцята автомобіля і сказав припаркуватися збоку ближче до краю правої смуги проїжджої частини дороги. Представник поліції для них приставився як "Дід Мороз", на що ОСОБА_1 сказав йому зачини двері " ОСОБА_10 ". На запитання суду, свідок показав, що вказана особа була одягнена у цивільний одяг. Також зазначив, що розпорядження на відрядження не показували, оскільки їх на місце події відряджено було за усним наказом. На запитання суду свідок показав, що ОСОБА_1 повідомив поліції, що вони входять у групу по фіксації порушень міжнародного права. Також вказав на те, що на місце події вони не потрапили, оскільки доїхали лише до блокпоста. Регулювальники руху були одягнуті у форму, а не регулювальники - у цивільний одяг. На запитання позивача свідок відповів, що і він, і ОСОБА_1 , коли сіли в автомобіль відразу пристебнулися ременем безпеки. На запитання представника відповідача ОСОБА_5 свідок вказав, що він був одягнений у військову форму, а позивач був у цивільному одязі. Зазначив, що на вимогу поліцейського він пред"явив посвідчення офіцера та листок, де було зазначено, що і він, і ОСОБА_1 входять у групу, яка має доступ до фіксації порушень Російської федерації у ході збройної агресії проти України. Вказав, що ОСОБА_1 також показував свої документи. Відзначив і те, що у них є папка, де лежать всі ці документи.

При вирішенні питання про можливість поновлення строку на оскарження, судом розглянуто відповідну вимогу позивача та визнано її обґрунтованою, оскільки визначений законодавством строк було пропущено у зв`язку з тим, що оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав 25 листопада 2022 року, у відділенні Укрпошта міста Рівне по вул. Соборна, 326, в такий спосіб останньому стало відомо про наявність такої постанови. Вказані доводи позивача відповідачем не спростовані. Вказані обставини зумовлюють необхідність поновлення позивачу відповідного процесуального строку.

В судовому засіданні 20 лютого 2023 року позивачем було заявлено усне клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2023 року, яка постановлена судом не виходячи до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, повернуто без розгляду, з огляду на таке.

Згідно положень ст.79 КАС України позивач, особа, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строку з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Докази не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ч.9 ст.79 КАС України).

Враховуючи, що стороною позивача не дотримано вищенаведених вимог ст.79 КАС України, тому подані до суду докази підлягають поверненню без розгляду.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Відповідно до постанови серії ДП 18 № 858216 від 22 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 5 ст.121, ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення - штраф у розмірі 510,00 грн.

Згідно вищезазначеної постанови, 22.10.2022 о 09 год. 35 хв. в м. Рівне по вул. Млинівська, 14 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд на заборонений жест регулювальника «УВАГА ВСІМ», а також в транспортному засобі обладнаним пасивними засобами безпеки був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 8.8 «в», п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративні правопорушення передбачені ч.2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Норми права, застосовані судом

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні транспортним засобом зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.8.8 «в» ПДР України сигналами регулювальника є положення його корпуса, а також жести руками, в тому числі з жезлом або диском з червоним світлоповертачем, які мають такі значення: а) руки витягнуті в сторони, опущені або права рука зігнута перед грудьми: з лівого і правого боків - дозволено рух трамвая прямо, нерейковим транспортним засобам - прямо і праворуч; пішоходам дозволено переходити проїзну частину за спиною та перед грудьми регулювальника; з боку грудей і спини - рух усіх транспортних засобів і пішоходів заборонено; б) права рука витягнута вперед: з лівого боку - дозволено рух трамвая ліворуч, нерейковим транспортним засобам - у всіх напрямках; пішоходам дозволено переходити проїзну частину за спиною регулювальника; з боку грудей - усім транспортним засобам дозволено рух лише праворуч; з правого боку та спини - рух усіх транспортних засобів заборонено; пішоходам дозволено переходити проїзну частину за спиною регулювальника; в) рука піднята вгору: рух усіх транспортних засобів і пішоходів заборонено в усіх напрямках. Жезл використовується тільки працівниками підрозділів Державтоінспекції та військової інспекції безпеки дорожнього руху. Для привертання уваги учасників дорожнього руху використовується сигнал, поданий свистком. Регулювальник може подавати інші сигнали, зрозумілі водіям і пішоходам.

Згідно з ч. 5 ст. 121 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.3 в Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до ст. 31 Закону України Про Національну поліцію поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

За положеннями ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію"(надалі - Закон №580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого ним рішення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихст.255 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому суд констатує, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Висновки суду

Надаючи оцінку оскарженій постанові у справі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до постанови серії ДП 18 № 858216 від 22 жовтня 2022 року, 22.10.2022 о 09 год. 35 хв. в м. Рівне по вул. Млинівська, 14 водій ОСОБА_1 ,керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд на заборонений жест регулювальника «УВАГА ВСІМ», а також в транспортному засобі обладнаним пасивними засобами безпеки був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 8.8 «в», п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративні правопорушення передбачені ч.2 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 вказаних вище адміністративних правопорушень доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями свідків.

Так, свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під час допиту у судовому засіданні суду показали, що зупинка транспортного засобу позивача мала місце в умовах воєнного стану та під час охорони місця події та забезпечення безпеки дорожнього руху, внаслідок ракетного удару по електричній підстанції в АДРЕСА_1 , яким було проігноровано жести регулювальника, та детально розповіли про обставини події.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 91 КАС України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Тому, при оцінці показань свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками. Судом прийнято до уваги, що свідки надавала покази, посилаючись на інформацію, якою володіють особисто, а не з чужих слів, тому, судом прийнято до уваги покази вказаних свідків.

Суд вважає вказані покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 допустимими та належними, оскільки їх показання є послідовними, детальними та логічними. Крім того, свідки давали покази під присягою та будучи попередженими про кримінальну відповідальність, а тому підстав для сумніву в їх правдивості суд не вбачає.

Між тим, надаючи оцінку показам свідка ОСОБА_8 , заявленого позивачем, суд критично оцінює покази даного свідка, оскільки такі покази містять розбіжності з поясненнями як позивача так і спростовуються показами інших свідків, допитаних судом.

Таким чином, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що 22 жовтня 2022 року під час охорони місця події та забезпечення безпеки дорожнього руху, внаслідок ракетного удару в м. Рівне по вул. Млинівській, поліцейськими здійснювалося регулювання дорожнього руху, під час якого по вул. Млинівській в напрямку перехрестя з організованим рухом по колу вул. Соборна вул. Млинівська, ігноруючи жести регулювальника, рухався транспортний засіб Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач. Поліцейським, як регулювальником було подано заборонний жест регулювальника у відповідності до п. 8.8 «в», а саме було піднято руку до гори, тим самим забороняючи рух усім транспортим засобам, однак водієм транспортного засобу Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 даний жест було проігноровано.

Суд критично ставиться до посилань позивача, що останній їхав на виконання завдання на місце події по вул. Млинівській, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач рухався на власному, а не на службовому автомобілі без будь-яких документів, які б підтверджували, що останній слідує на місце події з метою виконання службових обов`язків.

Таким чином, твердження позивача, що він виконуючи свої безпосередні обов`язки виїхав на місце подїї по вул. Млинівській м. Рівне, оскільки 22 жовтня 2022 року був здійснений ракетний обстріл по інфраструктурі м. Рівне, а він був включений в групу по фіксації таких порушень, жодними належними та допустимими доказами в судовому засіданні не доведено.

Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, суду не надано, а формальна незгода з постановою, обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, є способом його захисту й наведені останнім з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Також суд не бере до уваги посилання позивача, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП відносно нього закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позивачем позовних вимог, предметом дослідження в рамках справи, що розглядається, не є наявність інших винесених відносно позивача постанов про адміністративні правопорушення, та не встановлюється правомірність їх винесення. В даному випадку судом встановлюються обставини виключно щодо оскаржуваної постанови.

Тобто, постанова Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2022 року, на яку посилається ОСОБА_1 стосується доказів при розгляді лише справи про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Суд зауважує, що у відзиві на позов представник відповідача вказує, що поліцейські проводили відеофіксацію на портативний відеореєстратор 475474, що закріплюється на форменному одязі, про що міститься інформація в постанові ДП 18 № 858216 від 22.10.2022 року, однак відеозаписів з місця вчинення оскаржуваного ОСОБА_1 правопорушення матеріали справи не містять і суду не надано.

Зважаючи на те, що подія відбулася 22 жовтня 2022 року, а позивач звернувся до суду з позовом 02 грудня 2022 року (тобто зі спливом більш як місяць), а строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів становить 30 діб відповідно до розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, то суд вважає, що відповідач фізично не мав змоги надати такий доказ до суду.

Відтак, суд на підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Суд зазначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожн ої справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд бере до уваги покази свідків, даних в судовому засіданні, які вказали, що позивач всупереч вимогам ч. 5 ст. 121 КУпАП не був пристебнутий ременем безпеки.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Таким чином, в судовому засіданні було доведено, що позивач в порушення вимог ч. 5 ст. 121 КУпАП не був пристебнутий ременем безпеки.

Відповідачем - поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови було застосовано положення ч. 2 ст. 36 КУпАП та адміністративне стягнення накладено на позивача за приписами цієї норми права в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за ч.2 ст.122 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Сторонами не заперечується, що керований ОСОБА_1 автомобіль був зупинений поліцейськими під час дії воєнного стану.

Відповідно до ст.23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом ст. 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Указом Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Згідно ст.1 Закону України Про правовий режим воєнного стану воєнний стан-це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Постановою Кабінету Міністрів України №1456 від 29 грудня 2021 року затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану. Випадки, коли уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, визначені п.7 вказаного Порядку. До таких відносяться: якщо особа має зовнішні ознаки, схожі на ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом; якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином не можливо; якщо особа перебуває в місці вчинення кримінального, адміністративного правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення; порушення особою відповідних заборон, введених на території, де запроваджено правовий режим воєнного стану.

Таким чином, оскільки зупинка транспортного засобу ОСОБА_1 мала місце в умовах воєнного стану та під час охорони місця події та забезпечення безпеки дорожнього руху, внаслідок ракетного удару по електричній підстанції в АДРЕСА_1 , яким було проігноровано жести регулювальника, тому в діях поліцейського були достатні підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням позивача та притягнення його до адміністративної відповідальності, при цьому показами свідків підтверджується факт ігнорування водієм транспортного засобу «Volkswagen Golf» з реєстраційним номером НОМЕР_1 жестів регулювальника, що порушує вимоги п.8.8. в ПДР та який під час руху транспортного засобу не був пристебнутий ременем безпеки, що порушує п. 2.3. в ПДР, тобто в діях позивача наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП.

Інші доводи позивача щодо порушення його прав при розгляді справи інспектором поліції та невиконання вимог закону щодо роз`яснення його прав, незабезпечення виконання прав на правову допомогу, не знайшли свого підтвердження.

Оцінку іншим доводам позивача суд не наводить, як таким, що не впливають на висновки суду.

При складанні оскаржуваної постанови суттєвих порушень з боку відповідача щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та оформлення постанови, які б могли бути підставою для скасування постанови, не спостерігається, інспектором вчинені всі необхідні дії, які передбачені нормами КУпАП та Закону України «Про національну поліцію» при виявленні адміністративного правопорушення та притягнення особи до відповідальності.

Крім того, посилання позивача на невідповідність постанови серії ДП 18 №858216 від 22 жовтня 2022 року вимогам статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки в постанові інспектором поліції зазначено опис обставин, встановлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за адміністративні правопорушення, вірно застосовано межі санкції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Доводи позивача наведені ним в позовній заяві, як на підставу для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду .

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектор поліції, який є посадовою особою та виконує посадові інструкції, встановив порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху, в даному випадку працівник поліції мав достатні фактичні дані, які свідчили про наявність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З огляду на встановлені обставини, доводи позивача щодо його незгоди з притягненням до адміністративної відповідальності та відсутності доказів його вини у вчиненні правопорушень, передбачених ч.2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП, суд вважає безпідставними і такими, що не доведені у судовому засіданні, а тому підстав для задоволення позову в частині скасування постанови серії ДП 18 № 858216 від 22 жовтня 2022 року не вбачає.

Позивачем при зверненні до суду також заявлено вимогу про визнання незаконними дій посадової особи, однак ч.3 ст.286 КАС України передбачено наслідки розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлені основні повноваження поліції, яка відповідно до покладених на поліцію завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що поліцейський взводу № 1 роти № 9 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Галяс Дмитро Сергійович діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відсутні докази того, що відповідач при винесені оскаржуваної постанови вийшов за межі наданих йому повноважень або діяв в непередбачений законом спосіб, відсутні підстави вважати незаконними його дії при розгляді справи про адміністративне правопорушення та по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню також не підлягають.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, зважаючи на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені ним під час розгляду даної справи не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 20, 72, 77, 90, 132, 139, 242, 244-246, 257-263, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду із позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 9 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Галяса Дмитра Сергійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДП 18 №858216 від 22 жовтня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Постанову серії серії ДП 18 №858216 від 22 жовтня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду справи. Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його прийняття.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - поліцейський взвод № 1 роти № 9 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Галяс Дмитро Сергійович, адреса: м. Рівне, вул. Степана Бандери, 14а.

Відповдіач - Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернсте, б. 3.

Суддя Н.Г. Кучина