Справа № 200/142/22
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 року Справа№200/142/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення № 96 від 18.10.2021 про відмову в призначенні пільгової пенсії,

зобов`язати зарахувати до загального страхового і пільгового стажу періоди роботи з 16.10.2000 по 31.03.2005 в Добропільському Управлінні соціальної сфери і з 02.11.2016 по 06.05.2021 в КП «Добро»,

зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення мені пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням всього страхового і пільгового стажу роботи, у тому числі періоди роботи з 16.10.2000 по 31.03.2005 в Добропільському Управлінні соціальної сфери і з 02.11.2016 по 06.05.2021 в КП «Добро», а також з урахуванням досягнення 50 років, тобто віку необхідного для призначення даного виду пенсії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії, проте отримала відмову в зв`язку з недосягненням відповідного віку та неврахуванням пільгового стажу роботи за період з 16.10.2000 по 31.03.2005 в Добропільському Управлінні соціальної сфери і з 02.11.2016 по 06.05.2021 в КП «Добро». Позивач вважає, що має право на застосування до неї положень Закону № 1788-ХІІ та призначення пенсії, оскільки досягла 50 років та має стаж роботи за Списком №2 відповідно до записів трудової книжки та наданих довідок, на підставі чого просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 10 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Після початку збройної агресії проти України Донецьким окружним адміністративним судом відновлена можливість здійснення судочинства.

Ухвалою від 16 грудня 2022 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області розгляд справи розпочатий спочатку.

Відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області був належно повідомлений про розгляд справи, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог частини 2 статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у спосіб та у межах повноважень, визначених чинним законодавством. Зазначив про пріоритетність норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У призначенні пенсії відмовлено в зв`язку з недосягненням позивачем на момент подачі заяви пенсійного віку 54 роки 06 місяців та не зарахуванням періодів роботи з 16.10.2000 по 31.03.2005, 02.11.2016 по 06.05.2021 в зв`язку з неналежним оформленням наказу про атестацію робочого місця та невідповідністю займаної професії переліку пільгових посад згідно з наказом про атестацію.

Відповідно до наданих документів позивач має загальний страховий стаж 33 роки 7 місяців 11 днів, пільговий стаж за Списком № 2 - 5 років 11 місяців 23 дні, що не відповідає нормам пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 96 від 18.10.2021 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії відповідно до заяви від 11.10.2021 року оскільки позивач на дату звернення не досягла відповідного віку та недостатністю пільгового стажу.

Вказаним рішенням встановлено, що позивач має загальний страховий стаж 33 роки 7 місяців 11 днів, пільговий стаж за Списком № 2 - 5 років 11 місяців 23 дні. Підтверджено право зниження пенсійного віку на 2 роки.

До пільгового стажу не зараховано:

період з 16.10.2000 року по 31.03.2005 року за довідкою від 26.07.2021 року №182 ДП «Добропілля-видобуток», оскільки відсутні підписи відповідальних осіб в наказі від 20.12.2000 року № 1007 про атестацію робочого місця та в переліку професій та посад від 20.12.2000 року №1007;

період з 02.11.2016 року по 06.05.2021 року за довідкою від 22.07.2021 року № 04-к КП «Добро» оскільки відсутній перелік професій та посад до наказу від 01.11.2016 року № 66 про атестацію робочих місць; посада вказана у пільговій довідці машиніст (кочегар) котельної не відповідає посадам атестованим наказом від 30.07.2020 року № 445 - машиніст (кочегар) котельні (з механічним завантаженням вугілля) та машиніст (кочегар) котельні (з ручним завантаженням вугілля) котельні.

Відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 29.11.1988 року позивач в спірний період з 01.04.1999 року по 26.01.2006 року працювала в Добропільському «Управлінні соціальної сфери» ДХК «Добропіллявугілля» підсобним робочим на час капремонту котельної, на опалювальний сезон машиністом (кочегаром) котельної 2 розряду.

Згідна з наданою довідкою № 243 від 20.09.2020 року Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток» позивач виконувала роботи машиніста (кочегара) котельні в Добропільському «Управлінні соціальної сфери» ДХК «Добропіллявугілля» у періоди:

з 01.11.1998 року по 31.03.1999 року;

з 04.11.1999 року по 16.04.2000 року;

з 16.10.2000 року по 14.04.2001 року;

з 20.10.2001 року по 15.04.2002 року;

з 15.10.2002 року по 14.04.2003 року;

з 15.10.2003 року по 05.04.2004 року;

з 15.10.2004 року по 31.03.2005 року;

з 15.10.2005 року по 26.01.2006 року.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 від 02.11.2020 року позивач працювала в КП «Добро» Добропільської міської ради машиністом (кочегаром) котельної 2 розряду:

з 02.11.2016 року по 10.04.2017 року;

з 13.10.2017 року по 11.04.2018 року,

з 22.10.2018 року по 10.04.2019 року,

з 27.10.2019 року по 09.04.2020 року,

з 02.11.2020 року по 06.05.2021 року.

В періоди з 10.04.2017 року по 13.10.2017 року, з 11.04.2018 року по 22.10.2018 року, з 10.04.2019 року по 27.10.2019 року - підсобним робітником.

Згідно з наданою позивачем копією наказу про атестацію робочого місця від 20.12.2000 року № 1007 ДП «Добропіллявугілля» Добропільського управління соціальної сфери в доданому переліку професій та посад від 20.12.2000 року №1007 значиться машиніст (кочегар) котельної за Списком № 2. Надані документи завірені печаткою підприємства ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля» «Соцсервіс» і підписом відповідальної особи.

В додатку до наказу від 01.11.2016 року № 66 КП «Добро» про доповнення до атестації робочих місць в наказі від 01.08.2016 року № 13 зазначено, що встановлені додаткові пільги в тому числі для машиністів (кочегарів) котельнь.

Наказом від 30.07.2020 року № 445 атестовані посади за Списком № 2 машиніст (кочегар) котельні (з механічним завантаженням вугілля) та машиніст (кочегар) котельні (з ручним завантаженням вугілля) котельні.

На підтвердження наявного пільгового стажу позивачу надані довідки від 22.07.2021 року № 04-к КП «Добро» Добропільської міської ради, від 20.09.2021 року № 242, від 20.09.2021 року № 243, від 21.09.2021 року № 248, від 29.09.2021 року № 928, які підтверджують роботу за Списком № 2.

Позивачем на підтвердження зміни прізвища надано копії довідки А-00751/290 про заключення шлюбу 11.09.1985 року за записом № 2775 та копію свідоцтва про повторний шлюб від 07.04.2006 року (запис № 23).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд зазначає про таке.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-ІV, а саме трудовою книжкою та положеннями Закону №1788-ХІІ.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-ІV, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Згідно з підпунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до пункту 7 параграф б цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 вказаного Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок № 383).

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Згідно з пунктом 4.2. Порядку результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу наданому підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року (який набрав чинності 21 серпня 1992 року) Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Як випливає із зазначених нормативних актів, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Проте, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах та не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Великої Палати Верховного Суду у адміністративній справі 520/15025/16-а від 19 лютого 2020 року.

Судом встановлено, що підставою для відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах позивачу є не зарахування до пільгового стажу роботи з 16.10.2000 року по 31.03.2005 року за довідкою від 26.07.2021 року № 182 ДП «Добропілля-видобуток», в зв`язку з відсутністю підписів відповідальних осіб в наказі від 20.12.2000 року № 1007 про атестацію робочого місця та в переліку професій та посад від 20.12.2000 року №1007; роботи з 02.11.2016 року по 06.05.2021 року за довідкою від 22.07.2021 року № 04-к КП «Добро» оскільки відсутній перелік професій та посад до наказу від 01.11.2016 року № 66 про атестацію робочих місць, посада вказана у пільговій довідці машиніст (кочегар) котельної не відповідає посадам атестованим наказом від 30.07.2020 року № 445.

Проте, зазначено як судом, відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації, отже відсутність підписів відповідальних осіб, переліку посад до наказу про атестацію не є підставою для не зарахування стажу роботи до пільгового.

Суд зауважує, що трудова книжка позивача має необхідні записи про роботу. Позивачем отримані необхідні довідки на підтвердження пільгового стажу, відповідно до яких зазначено, що ОСОБА_1 виконувала роботу машиніста (кочегара) котельні з посиланням на код класифікації згідно Списку № 2 діючих постанов КМУ.

Стосовно заперечень відповідача про зазначення робочого місця згідно атестації машиніст (кочегар) котельні (з механічним завантаженням вугілля) та машиніст (кочегар) котельні (з ручним завантаженням вугілля) котельні, а записом посади позивача машиніст (кочегар) котельні, суд сприймає вказані відомості як уточнення виду роботи згідно з проведеною атестації, що не спростовує виконання позивачем роботи, яка передбачена Списком № 2.

Тому сукупність наведених відомостей поряд із записами у трудовій книжці свідчить про факт зайнятості позивача на роботах, передбачених Списком № 2.

Вирішуючи питання щодо визначення пенсійного віку за наявністю у позивача пільгового стажу, з урахуванням Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020, суд при розгляді цієї справі враховує такі висновки Верховного Суду у справі №360/3611/20:

«[...]На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що зміни до Закону № 1058-IV (зокрема щодо доповнення його статтею 114) внесено Законом № 2148-VIII від 3 жовтня 2017 року, тобто раніше ухвалення КСУ Рішення № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року. Тому відсутні підстави стверджувати про повторне запровадження правового регулювання, яке КСУ раніше визнав неконституційним. При цьому рішення КСУ про визнання неконституційними та втрату чинності положеннями одного закону не тягне втрату чинності положеннями іншого закону, який не був предметом конституційного контролю.

З наведених підстав, вирішуючи справу, суд враховує вказані висновки Верховного Суду, через що вважає обґрунтованими доводи позовної заяви щодо права позивача на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 при досягненні віку 50 років відповідно до вимог Закону № 1788-ХІІ, оскільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Стосовно способу захисту права суд вказує на зміст статті 58 Закону № 1058-IV, якою визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З наведених підстав суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 № 96 від 18.10.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву від 11.10.2021 року про призначення пенсії з урахуванням висновків суду про право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зарахуванням до пільгового стажу роботи встановлені судом періоди відповідно до відомостей трудової книжки та наданих уточнюючих довідок.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн., наведена сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, через протиправне рішення якого виник спір.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, 08500, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області () від 18.10.2021 року № 96 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 11.10.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з вимогами статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII відповідно до Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020 та з урахуванням висновків суду про включення до загального страхового та пільгового стажу періодів роботи:

в Добропільському «Управлінні соціальної сфери» ДХК «Добропіллявугілля»

з 01.11.1998 по 31.03.1999;

з 04.11.1999 по 16.04.2000;

з 16.10.2000 по 14.04.2001;

з 20.10.2001 по 15.04.2002;

з 15.10.2002 по 14.04.2003;

з 15.10.2003 по 05.04.2004;

з 15.10.2004 по 31.03.2005;

з 15.10.2005 по 26.01.2006;

в Комунальному підприємстві «Добро» Добропільської міської ради

з 02.11.2016 по 10.04.2017;

з 13.10.2017 по 11.04.2018,

з 22.10.2018 по 10.04.2019,

з 27.10.2019 по 09.04.2020,

з 02.11.2020 по 06.05.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, 08500, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/) відповідно до наявних умов електропостачання через обставини збройної агресії проти України.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.А. Чекменьов