Справа № 580/6231/22
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року справа № 580/6231/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

14.12.2022 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014-2016 роки під час розрахунку позивачу пенсії за віком починаючи з 22.08.2022, та щодо обчислення доплати за стаж, передбаченої ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок позивачу з 22.08.2022 пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021, здійснити перерахунок доплати за стаж з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на 22.08.2022 відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та здійснити виплату з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 22.08.2022.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що є пенсіонером та з 15.03.2011 по 29.09.2016 отримувала пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». За заявою позивача від 22.08.2022 їй була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із заробітної плати, визначеної із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, збільшеної на коефіцієнти збільшення середньої заробітної плати в Україні, яка враховується для обчислення пенсії. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки пенсія за віком їй призначена вперше, тому середня заробітна плата повинна бути визначена відповідно до частини другої статті 40 Закону №1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019-2021 роки. Крім цього зазначила, що доплата за понаднормовий стаж має бути розрахована виходячи із прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на 22.08.2022.

Відповідач проти позову заперечив. 03.01.2023 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач з 15.03.2011 отримувала пенсію за вислугу років як працівник освіти відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії позивача з 15.03.2011 був обчислений за норами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплату вказаної пенсії з 29.09.2016 було припинено у зв`язку з працевлаштуванням позивача на посаду вчителя логопеда.

За заявою позивача від 22.08.2022 позивач була переведена з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

Згідно статті 45 Закону №1058 при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плат, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 01.10.2017 раніше призначені пенсії обчислюють із використанням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки у розмірі 3764 грн. 40 коп., який згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124, від 01.04.2020 №251, від 22.02.2021 №127, від 16.02.2022 №118 збільшено на коефіцієнти 1,17 (з 01.03.2019); 1,11 (з 01.05.2020) 1,11 (з 01.03.2021); 1,14 (з 01.03.2022).

Отже переведення позивача на пенсію за віком відбулось із заробітної плати, який враховувався під час останнього перерахунку її пенсії за вислугу років, обчисленої із використанням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки та збільшеної на коефіцієнти 1,17 (із 01.03.2019) 1,11 (із 01.05.2020), 1,11 (із 01.03.2021), 1,14 (із 01.03.2022).

Вважає, що правові підстави для призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2019-2021 роки відсутні.

Щодо доплати за понаднормовий стаж зазначив, що виплату позивачу пенсії за вислугу років було припинено в 2016 році у зв`язку із працевлаштуванням. На теперішній час позивач продовжує працювати. Тому для визначення розміру доплати за понаднормовий стаж застосовано розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за 2016 рік, оскільки саме у вказаний період позивач була непрацюючим пенсіонером. Доплата до пенсії за понаднормовий стаж 10 років становить 1074 грн. х 10% = 107 грн. 40 коп.

З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 19.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 08.09.2022.

Позивачу з 15.03.2011 була призначена пенсія за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991.

Виплату позивачу пенсії за вислугу років з 29.09.2016 було припинено у зв`язку з працевлаштуванням позивача на посаду вчителя логопеда.

У подальшому, на підставі заяви від 22.08.2022 позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

При призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 відповідач обчислив розмір пенсії позивача з урахуванням страхового стажу 40 років та заробітної плати за період з 01.07.2000 по 30.06.2022 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 0,95485). Розмір пенсії позивача з 22.08.2022 становить 2484 грн. 97 коп., зокрема:

2377 грн. 57 коп. розмір пенсії за віком, обчислений з урахуванням стажу та заробітку згідно зі статтею 27 Закону (3764 грн. 40 коп. х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 (коефіцієнти збільшення заробітної плати в Україні, яка враховується для обчислення пенсії) х 0,95485 (коефіцієнт заробітної плати) х 0,40250 (коефіцієнт стажу);

107 грн. 40 коп. доплата за стаж понад 10 років згідно статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1074 грн. х 10%).

Отже відповідач застосував показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, збільшений за коефіцієнт збільшення 1,17 (із 01.03.2019) 1,11 (із 01.05.2020), 1,11 (із 01.03.2021), 1,14 (із 01.03.2022).

Вважаючи, що пенсія за віком має бути розрахована із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019-2021 роки, а не за 2014-2016 роки, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Основного Закону).

Відповідно до ст. 52 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Статтею 7 Закону №1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-ІV) за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К -страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Водночас ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV установлено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Верховний Суд України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15) зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV.

Отже, при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788-XII, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV.

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №577/2576/17 та постанові Верховного Суду від 29.11.2022 у справі №560/4589/21.

Судом встановлено, що позивачу вперше була призначена пенсія за вислугу років як працівнику освіти з 15.03.2011 на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991.

У подальшому, на підставі заяви від 22.08.2022 позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2019, 2020, 2021 роки.

Враховуючи викладене, призначення позивачу пенсії за віком з 22.08.2022 із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки є протиправним.

Щодо позовних вимог в частині перерахунку доплати за понаднормовий стаж, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 42 Закону № 1058-IV з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Таким чином, згідно вказаних норм, право на перерахунок пенсії з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати поширюється на осіб, які отримують пенсію та не працюють. Перерахунок пенсії пенсіонерам, які працюють, з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, здійснюється після звільнення з роботи.

Судом встановлено, що позивачу припинено виплату пенсії за вислугу років у 2016 році в зв`язку з працевлаштуванням. На теперішній час позивач працює, тому для визначення розміру доплати за понаднормовий стаж підлягає застосуванню розмір прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність станом на 2016 рік.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до задоволених вимог.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп. (992 грн. 40 коп. х 50%).

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України передбачені витрати на правничу допомогу адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу.

Згідно частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надала: копію договору №1/11/22-1 від 01.11.2022 про надання правової допомоги (правових послуг); копію додаткової угоди №1 від 08.12.2022 до Договору про надання правової допомоги (правових послуг) №1/11/22-1 від 01.11.2022; квитанцію №0.0..1 від 08.12.2022.

З договору №1/11/22-1 від 01.11.2022 про надання правової допомоги (правових послуг) та додаткової угод №1 від 08.12.2022 до вказаного Договору не вбачається, що він передбачає надання позивачу правової допомоги з підготовки та подання до суду позовної заяви про зобов`язати здійснити перерахунок з 22.08.2022 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2019-2021 та здійснити перерахунок доплати за стаж з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на 22.08.2022.

Суд звертає увагу, що в додатковій угоді №1 від 08.12.2022 до Договору про надання правової допомоги (правових послуг) №1/11/22-1 від 01.11.2022 зазначено про надання позивачу послуги з підготовки позовної заяви, однак вказаним не підтверджується, що така позовна заява стосується саме справи, що розглядається.

Позивачем не надано актів приймання-передачі виконаних робіт, детального опису наданих адвокатом послуг.

Таким чином, надані копії договору №1/11/22-1 від 01.11.2022 про надання правової допомоги (правових послуг); додаткової угоди №1 від 08.12.2022 до Договору про надання правової допомоги (правових послуг) №1/11/22-1 від 01.11.2022; квитанція №0.0..1 від 08.12.2022, не підтверджують понесення позивачем витрат на правову допомогу у сумі 2500 грн. саме у зв`язку із розглядом даної справи.

Оскільки позивач не довів, що правова допомога надається у зв`язку із представництвом інтересів у Черкаському окружному адміністративному суді та стосується справи, що розглядається, підстави для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) щодо призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 06 вересня 2022 року пенсії відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2019, 2020 та 2021 роки, починаючи з 06 вересня 2022 року.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО