Справа № 300/3014/22
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 300/3014/22 пров. № А/857/14102/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року, ухвалене суддею Матуляком Я.П. у м. Івано-Франківську у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 300/3014/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2022 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 15.07.2022 за № 7014/03-16 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести з 29 червня 2022 року з пенсії за віком на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.07.2022 за № 7014/03-16 про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 05.04.2001 по 03.05.2011 на посаді головного спеціаліста служби субсидій Коломийського управління соціального захисту населення та з 28.04.2011 по 05.05.2021 на посаді головного спеціаліста управління праці та соціального захисту населення Коломийської міської ради та на посаді головного спеціаліста сектору призначення житлових субсидій відділу призначення житлових допомог та компенсацій управління соціального захисту населення департаменту соціальної політики Коломийської міської ради.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", починаючи з 29.06.2022 відповідно до довідки від 28.06.2022 №2492/02-07, з проведенням її перерахунку та виплати різниці.

Здійснено розподіл понесених позивачем витрат на сплату судового збору.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Згідно доводів скаржника, відсутні підстави для переведення позивача на пенсію за віком віповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки позивач станом на 01.05.2016 не працювала на посадах державної служби та станом на 01.05.2016 не набула необхідний 20-річний стаж державної служби. Зауважує, що спірний період роботи не підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 04.05.2011 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно записів трудової книжки судом встановлено, що позивач у періоди з 11.05.1993 по 06.10.1994 працювала на посаді товарознавця інспекції нагляду з питань торгівлі та побутового обслуговування населення Коломийського міськвиконкому (29.04.1994 прийнято присягу державного службовця та присвоєно 12 ранг державного службовця), з 07.10.1994 по 25.11.1996 працювала на посаді інспектора інспекції з питань основної діяльності департаменту з гуманітарних питань Коломийського міськвиконкому, з 26.01.1997 по 24.03.1997, з 01.10.1997 по 10.10.1997 та з 23.11.1998 по 03.05.2011 працювала на посаді головного спеціаліста служби субсидій Коломийського управління соціального захисту населення, з 28.04.2011 по 05.05.2021 працювала на посаді головного спеціаліста управління праці та соціального захисту населення Коломийської міської ради та на посаді головного спеціаліста сектору призначення житлових субсидій відділу призначення житлових допомог та компенсацій управління соціального захисту населення департаменту соціальної політики Коломийської міської ради (а.с.12-18).

29.06.2022 позивач направила на адресу пенсійного органу заяву про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" (а.с.5).

За принципом екстериторіальності було визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. За наслідком розгляду заяви та доданих документів пенсійним органом прийнято рішення від 15.07.2022 за № 7014/03-16, яким ОСОБА_1 відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з підстав відсутності необхідного стажу державної служби: за наданими документами пенсійним органом обрахований стаж державної служби позивача за період з 11.05.1993 по 04.04.2001 становить 7 років 8 місяців 4 дні, при обрахунку стажу державної служби пенсійним органом не враховано періоду роботи в органах місцевого самоврядування (а.с.6).

Позивач, вважаючи таке рішення пенсійного органу протиправним, звернулась до суду за захистом свого порушеного права на належне пенсійне забезпеченя.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, в редакції чинній на час винесення оскаржуваного рішення (далі - Закон №1058-IV).

01.05.2016 набув чинності Закон № 889-VIII, підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з ч.1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1ст. 28 Закону №1058-IV.

При цьому, вік особи визначається ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і складає 62 роки для чоловіків і 60 років для жінок.

Страховий стаж передбачений абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і складає 35 років для чоловіків і 30 років для жінок.

Стаж державної служби для тих, хто на час досягнення зазначеного віку працював на посадах державних службовців становить не менш як 10 років, та не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених у статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Такими умовами є вік та страховий стаж.

Статтею 46 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

У пункті 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII зазначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності вказаним Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.93 № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.93 № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII - 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.93 №3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.93 № 3723-XII вік і страховий стаж.

Така правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 за результатом розгляду зразкової справи № 822/524/18.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.94 № 283, був чинний до 01.05.2016.

Відповідно до п.4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283) документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС Українидоказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Суд першої інстанції ретельно дослідив подані сторонами докази та встановив, що відповідно до записів трудової книжки позивач у період з 11.05.1993 по 06.10.1994 працювала на посаді товарознавця інспекції нагляду з питань торгівлі та побутового обслуговування населення Коломийського міськвиконкому (29.04.1994 прийнято присягу державного службовця та присвоєно 12 ранг державного службовця), з 07.10.1994 по 25.11.1996 працювала на посаді інспектора інспекції з питань основної діяльності департаменту з гуманітарних питань Коломийського міськвиконкому, з 26.01.1997 по 24.03.1997, з 01.10.1997 по 10.10.1997 та з 23.11.1998 по 03.05.2011 працювала на посаді головного спеціаліста служби субсидій Коломийського управління соціального захисту населення, з 28.04.2011 по 05.05.2021 працювала на посаді головного спеціаліста управління праці та соціального захисту населення Коломийської міської ради та на посаді головного спеціаліста сектору призначення житлових субсидій відділу призначення житлових допомог та компенсацій управління соціального захисту населення департаменту соціальної політики Коломийської міської ради (а.с.12-18).

Пенсійним органом враховано до стажу державної служби період з 11.05.1993 по 04.04.2001 - 7 років 8 місяців 4 дні.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що в справі, яка розглядається, спірним є період трудової діяльності позивача з 05.04.2001 по 03.05.2011 на посаді головного спеціаліста служби субсидій Коломийського управління соціального захисту населення та з 28.04.2011 по 05.05.2021 на посаді головного спеціаліста управління праці та соціального захисту населення Коломийської міської ради та на посаді головного спеціаліста сектору призначення житлових субсидій відділу призначення житлових допомог та компенсацій управління соціального захисту населення департаменту соціальної політики Коломийської міської ради, який оскаржуваним рішеннями суду першої інстанції зарахований позивачу до стажу державної служби.

При цьому, суд першої інстанції підставно зазначив, що відповідно до п. 2 Порядку №283 робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, посада, на якій позивач перебувала в органах місцевого самоврядування, відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пункту 2 Порядку № 283 входить до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби.

Отже, доводи відповідача про те, що станом на 01.05.2016 позивач не обіймала посаду державного службовця є безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції, що періоди роботи позивача з 05.04.2001 по 03.05.2011 на посаді головного спеціаліста служби субсидій Коломийського управління соціального захисту населення та з 28.04.2011 по 05.05.2021 на посаді головного спеціаліста управління праці та соціального захисту населення Коломийської міської ради та на посаді головного спеціаліста сектору призначення житлових субсидій відділу призначення житлових допомог та компенсацій управління соціального захисту населення департаменту соціальної політики Коломийської міської ради, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві протиправно не враховано у стаж її роботи на посадах державної служби.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 10.05.2018 (справа №351/1792/17).

Вказане спростовує доводи скаржника про те, що стаж роботи на посаді в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований до стажу державної служби, який за умови відповідної його тривалості дає право на призначення пенсії державного службовця.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, єдиною підставою для відмови позивачу в переведенні на пенсію державного службовця стала відсутність у позивача стажу на посадах державної служби, необхідного для призначення пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ, а саме: не враховано періоди роботи позивача з 05.04.2001 по 03.05.2011 на посаді головного спеціаліста служби субсидій Коломийського управління соціального захисту населення та з 28.04.2011 по 05.05.2021 на посаді головного спеціаліста управління праці та соціального захисту населення Коломийської міської ради та на посаді головного спеціаліста сектору призначення житлових субсидій відділу призначення житлових допомог та компенсацій управління соціального захисту населення департаменту соціальної політики Коломийської міської ради.

Керуючись тим, що на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» позивач досягла 60-тирічного віку, мала відповідний страховий стаж та стаж державної служби, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач набула право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Відтак, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 15.07.2022 за № 7014/03-16 про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший не відповідає передбаченим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, та, як наслідок, є протиправним і підлягає скасуванню, що має наслідком зобов`язання відповідача зарахувати стаж роботи за періоди роботи з 05.04.2001 по 03.05.2011 на посаді головного спеціаліста служби субсидій Коломийського управління соціального захисту населення та з 28.04.2011 по 05.05.2021 на посаді головного спеціаліста управління праці та соціального захисту населення Коломийської міської ради та на посаді головного спеціаліста сектору призначення житлових субсидій відділу призначення житлових допомог та компенсацій управління соціального захисту населення департаменту соціальної політики Коломийської міської ради до стажу державної служби та перевести позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з дня звернення із заявою від 29.06.2022.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколудо Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

Слід зазначити, що обраний судом апеляційної інстанції спосіб задоволення позовних вимог позивача не буде втручанням в дискреційні повноваження відповідача, оскільки адміністративний суд у такий спосіб не підміняє інший орган державної влади, зокрема, шляхом обрахунку кількості років з урахуванням спірного періоду, а вказує на визначення відповідачу зобов`язання вчинити кореспондуючі праву на належне пенсійне забезпечення позивача дії.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) у строк, визначений ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року у справі № 300/3014/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний