Справа № 380/5824/20
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 380/5824/20 пров. № А/857/17925/22

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Матковської З.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 року (рішення ухвалене у м. Львові судом у складі головуючого судді Сасевича О.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №665 від 18 лютого 2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Франківського ВП ГУНП у Львівській області» у частині застосування до старшого майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, визнати протиправним та скасувати наказ відповідача по особовому складу №50о/с від 19 лютого 2020 року про звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , зобов?язати відповідача винести наказ про звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що відповідачем було безпідставно звільнено його зі служби в поліції та зі займаної посади, що відбулося з грубим порушенням установленої законом процедури. Зазначає, що він до часу звільнення обіймав посаду старшого оперуповноваженого ВКП Франківського ВП ГУНП у Львівській області. У той же час, відповідачем було необґрунтовано та без належної підстави призначено службове розслідування з приводу гаданої відсутності позивача на роботі й за його результатами надано помилковий висновок про допущення ОСОБА_1 прогулу без поважних причин. Наголошує на тому, що при здійснення такого службового розслідування було порушено низку вимог закону, зокрема, не забезпечено можливості позивача брати участь у ньому, подавати свої пояснення, скарги та заперечення, оскільки про ОСОБА_1 узагалі не володів відомостями про відповідне розслідування. На переконання позивача підстав для застосування щодо нього найбільш суворого дисциплінарного стягнення не існувало, а ним не допускалося порушення службової дисципліни, що було би встановлено в ході належного службового розслідування.

На думку позивача, вважає про грубе порушення відповідачем вимог чинного законодавства та незаконне застосування до нього дисциплінарного стягнення та подальше протиправне звільнення. Відтак, свої вимоги позивач вважає повністю обґрунтованими. Просив позов задоволити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив службу в національній поліції, а зокрема, відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 06.04.2018 року №232о/с було призначений на посаду старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Франківського ВП ГУНП у Львівській області, спеціальне звання майор поліції.

ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 19.02.2020 року у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 17.02.2020 року №50о/с.

Наказ від 19.02.2020 року №50о/с, був виданий на реалізацію наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 18.02.2020 року №665 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Франківського ВП ГУНП у Львівській області», яким на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Наказ від 18.02.2020 року №665 був виданий у зв?язку з встановленням факту допущення ОСОБА_1 прогулу без поважних причин, відповідно до висновку службового розслідування від 18.02.2020 року.

10.02.2020 року позивач не прибув на роботу, а на дзвінки від керівника не відповідав, відтак, за результатом огляду службового кабінету ОСОБА_1 було виявлено його службові речі й документи, а також рапорт на звільнення з 07.02.2020 року. У зв?язку з чим, наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 12.02.2020 року №576 було призначене відповідне службове розслідування, у ході якого зібрано докази відсутності ОСОБА_1 на службі, зокрема, відповідні акти про відсутність, свідчення співробітників позивача, а також установлено його виїзд за кордон 08.02.2020 року.

Вказані висновки службового розслідування стали підставою для ствердження про допущення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку у вигляді прогулу без поважних причин, що потягнуло за собою ухвалення зазначених вище розпорядчих документів відповідача та звільнення позивача зі служби в поліції.

Рішення про вид застосованого дисциплінарного стягнення звільнення зі служби в поліції було обрано відповідачем із урахуванням раніше застосованого стягнення у вигляді звільнення з посади відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 14.02.2020 року №621.

Разом з тим, ОСОБА_1 не погодився із такими рішеннями відповідача та оскаржив їх до суду за цим позовом, стверджуючи про відсутність підстав для застосування дисциплінарного стягнення та про грубе порушення процедури у спірних правовідносинах.

Згідно ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно зі ст. 59 цього ж закону, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв?язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з приписом ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Згідно з ч. 3 цієї ж статті, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Частинами 1, 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, передбачено, що службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського, яке проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з ч.ч. 6, 7 цієї ж статті, службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно ч. 1 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Згідно з ч. 3 цієї ж статті, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Відповідно до ч.ч. 6-10 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Згідно ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до ч.ч. 4, 6 цієї ж статті, обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

Указаним нормам у частині з?ясування відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського шляхом проведення службового розслідування кореспондують положення Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893.

Згідно ч.ч. 7, 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до ч. 12 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

Згідно з ч. 9 ст. 20 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Згідно ч. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Лише за умов дійсного вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, за наявності його вини та після належного встановлення таких обставини у ході відповідного службового розслідування (відповідно установленої процедури) на таку особу, в порядку й у строки, що визначені чинним законодавством України, може бути накладено дисциплінарне стягнення, вид якого обумовлюється тяжкістю проступку та іншими істотними обставинами справи, а також вид стягнення залежить і від наявності в поліцейського дисциплінарного стягнення (оскільки нове стягнення повинно бути суворішим, аніж попереднє).

В нашому випадку наявні підстави для призначення та проведення службового розслідування щодо можливого вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку через прогул нез?явлення на роботу без поважних причин.

З факту відповідного повідомлення про можливе вчинення позивачем порушення, яке має ознаки дисциплінарного проступку, що оформлене рапортом заступника начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області Т.Р. Сабанюка, який 10.02.2020 року надійшов на ім?я начальник управління. Указане відповідає вимогам ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 2 розд. ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України.

Апеляційним судом встановлено, що керівником Головного управління Національної поліції у Львівській області було видано відповідний письмовий наказ від 12.02.2020 року №576 про проведення службового розслідування з приводу зазначених імовірних фактів порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що узгоджується з ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 розд. ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України.

Розглянувши ж висновок службового розслідування, який був затверджений 18.02.2020 року та матеріали такого розслідування, суд приходить до обґрунтованого висновку про належне з?ясування факту дійсного допущення ОСОБА_1 проступку, який проявився у нез?явленні на службу, тобто прогулу, поважність причин для якого не була встановлена.

Зазначене вбачається з відомостей співробітників позивача, які були опитані в ході службового розслідування та повідомили про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці з 10.02.2020 року (пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Згідно матеріалів справи наявні письмові акти про відсутність ОСОБА_1 на роботі від 10.02.2020 року №2329/41/01-20, від 11.02.2020 року №2384/41/01-20, від 12.02.2020 року №2459/41/01-20, від 13.02.2020 року №2520/41/01-20, від 14.02.2020 року №2572/41/01-20, від 17.02.2020 року №2633/41/01-20.

Згідно Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, працівників апарату, відділів та відділень ГУНП у Львівській області, затвердженого наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 21.12.2019 року №3911, початок робочого дня встановлено о 9:00 год., а закінчення робочого дня о 18:15 год. з понеділка по четвер і о 17:00 год у п?ятницю, вихідні дні субота, неділя.

Згідно з графіком чергувань ВКП Франківського ВП ГУНП у Львівській області на лютий 2020 року в період з 10.02.2020 року по 17.02.2020 року ОСОБА_1 не чергував, а також не числився у відпустці чи на лікарняному. Також і відповіддю ДУ «ТМО МВС по Львівській області» засвідчено, що ОСОБА_1 на лікуванні з 01.02.2020 року по 17.02.2020 року не перебував.

У відповідності до календарних даних, 10-14 та 17 лютого 2020 року були загальними робочими (будніми) днями, отож, ОСОБА_1 зобов?язаний був перебувати на службі на своєму робочому місці. Відтак, його відсутність вказує на те, що ним було допущено прогул, при цьому, обґрунтування її доцільності, тривалості та наявності для цього поважних причин позивач так і не надав.

Відсутність позивача на роботі узгоджується й із даними Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції у Львівській області, яке довідкою від 13.02.2020 року №32/02/2-2020 засвідчило, що відповідно до обліку бази даних інтегрованої міжвідомчої ІТМ «Аркан» ОСОБА_1 08.02.2020 року о 23:27 год перетнув державний кордон і залишив територію України, що очевидним чином зумовлює неможливість перебування позивача на своєму робочому місці після такої події.

Окрім того, у справі наявні й докази оголошення ОСОБА_1 у розшук у рамках кримінального провадження у справі №0000524, з огляду на його відсутність за місцем проживання та служби й ухилення від слідства та суду (постанова слідчого від 10.02.2020 року), а затримання ОСОБА_1 відбулося лише у серпні 2020 року (протокол затримання особи від 17-18.08.2020 року).

У своїй заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду від 16.10.2020 року позивач самостійно стверджує про те, що з 08.02.2020 року по 17.08.2020 року він перебував за межами м. Львова та області. Реальність відсутності позивача на службі в спірний період також кореспондує й тій обставині, що ним було подано рапорт про звільнення з 07.02.2020 року (який залишено у робочому кабінеті та виявлено при огляді), що само по собі свідчить про небажання ОСОБА_1 із цього часу здійснювати свої службові обов?язки як поліцейського.

Відтак, ОСОБА_1 було допущено те порушення, висновки про яке викладені у висновку службового розслідування від 18.02.2020 року, й воно є підтвердженим і установленим належним чином.

Згідно службового розслідування пояснення ОСОБА_1 щодо обставин можливого дисциплінарного проступку не отримувалися та в матеріалах вони відсутні.

ОСОБА_1 08.02.2020 року залишим територію України, а з 10.02.2020 року перебував у розшуку та був затриманий лише у серпні 2020 року, відтак, неможливість отримання пояснень від позивача в рамках службового розслідування, що мало місце у лютому 2020 року, обґрунтовується поважними й незалежними від відповідача причинами.

Згідно матеріалів справи, працівниками Головного управління Національної поліції у Львівській області вчинялися дії для отримання пояснень від ОСОБА_1 , зокрема, було здійснено відвідування позивача за місцями його проживання та реєстрації, однак, безуспішно (що оформлено відповідними актами від 13.02.2020 року №629/13/5-2020 і №630/13/5-2020).

Ці адреси ОСОБА_1 скеровувалися письмові запрошення до Головного управління Національної поліції у Львівській області з метою опитування в рамках службового розслідування, докази чого наявні у справі.

Відповідачем було вжито всі передбачені законом заходи для повідомлення ОСОБА_1 про здійснюване службове розслідування та для надання позивачеві можливості узяти у ньому участь, у тому числі з правом надання пояснень. Однак, зазначене не було реалізовано з причин, незалежних від Головного управління Національної поліції у Львівській області, а обумовлювалося поведінкою саме позивача.

Апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про порушення процедури здійснення службового розслідування, на що голослівно вказує сторона ОСОБА_1 .

В нашому випадку у ході службового розслідування, яке здійснене в повній відповідності до вимог закону, було достовірно встановлено випадки грубого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що проявилося у тривалій (безперервно упродовж 6 робочих днів) і необґрунтованій відсутності позивача на службі та на робочому місці.

При цьому, тяжкість такого проступку суд оцінює з огляду як на тривалість прогулу, відсутність яких-небудь законних виправдань для відсутності на службі, а також і з огляду на характер служби поліцейського (яка вимагає від нього негайного реагування та фактично постійного перебування в готовності виконувати свої службові обов?язки) та об?єктивне усвідомлення позивачем порушення зі своєї сторони (який, як працівник поліції, повинен володіти певним рівнем правосвідомості).

Допущене позивачем порушення носить достатньо тяжкий характер, у розумінні дисциплінарної відповідальності та ставлення до своїх службових обов?язків (особливого й винятково типу як працівника правоохоронного органу).

На час прийняття рішення щодо дисциплінарної відповідальності за прогул до позивача наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 14.02.2020 року №621 уже було застосовано стягнення у вигляді звільнення з посади. Такий наказ є чинним, а зокрема, безпідставність його оскарження (з мотивів пропуску строку звернення до суду) була підтвердження й у цій справі ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року, постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2022 року та постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.11.2022 року.

Безумовним наслідком сукупності таких обставин (наявність дисциплінарного стягнення та допущення нового порушення службової дисципліни), в силу припису ч. 12 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, є застосування дисциплінарного стягнення біль суворого, ніж попереднє. Оскільки попереднім стягненням було звільнення з посади, більш суворим (крайнім заходом дисциплінарної відповідальності) є саме звільнення зі служби в поліції, що й було вчинено відповідачем і таке рішення судом визнається як обґрунтоване та правомірне.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що позивачем не було надано вагомих і узгоджених аргументів, підтверджених належними та допустимими доказами, які би вказували на протиправність оспорюваних рішень відповідача, зокрема, які би підтверджували факти не вчинення ОСОБА_1 виявлених проступків, порушення процедури їх установлення чи застосування дисциплінарного стягнення, невідповідність обраного стягнення або ж інші дефекти, які би мали місце в спірних правовідносинах і підтверджували вимоги позивача, тому Головним управлінням Національної поліції у Львівській області було дотримано вимог тих законодавчих приписів, які підлягали застосуванню при застосуванні до позивача заходів дисциплінарної відповідальності.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 року у справі №380/5824/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська