Справа № 380/14224/22
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 року зал судових засідань №11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Лєбєдєва Д.Ю.,

позивача ОСОБА_1

представників відповідача Гайдар Н.І., Заяць Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, в якому позивач, з урахуванням уточнення до позовних вимог від 25.10.2022, просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо призначення та обрахунку розміру пенсії відповідно до статей 6, 7 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян у галузі пенсійного забезпечення, а також такими, які проведені з порушеннями Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуванням, статей 6, 7 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян у галузі пенсійного забезпечення від 11.02.1997, ратифікованої Законом України від 22.11.1996 №546/96-ВР, зокрема щодо визначення розміру заробітку для обрахунку пенсій, здійсненого відповідно до Закону 1058, але з направлено сфальсифікованими даними з відповідних документів відносно розмірів набутого позивачем стажу, які не відповідали, а після цього стали відповідати нормам частини 1 статті 7 Угоди та Закону 1058 і які по документам раніше відповідали, а після цього перестали відповідати нормам частини 2 статті 7 Угоди, що дало можливість відповідачем змінити застосування частини 2 на частину 1 статті 7 Угоди, а потім і відмовитись від застосування Угоди та вести призначення та обрахунок пенсії відповідно до Закону 1058, але без врахування передбачених норм статей 6,7 Угоди що і було здійснено;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок розміру пенсії позивача з 01.05.2022 за законодавством України з урахуванням статей 6, 7 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян у галузі пенсійного забезпечення та застосувати постанову Кабінету Міністрів України №919 від 05.07.2006.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2018 році позивач переїхав на постійне місце проживання з Республіки Білорусь до України. З 05.09.2014 по 28.10.2021 позивач отримував пенсію за віком у Республіці Білорусь. Між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь підписана Угода про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення від 14.12.1995 (дата набрання чинності для України 11.02.1997). Вказана Угода регулює питання державного пенсійного забезпечення громадян, які постійно проживали на території однієї Договірної Сторони і переїхали на постійне проживання на територію іншої Договірної Сторони. Після переїзду до України позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 17.02.2022 про призначення йому пенсії за віком. У вказаній заяві позивач посилається на норми статей 6, 7 Угоди про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення від 14.12.1995. Позивач вважає, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача пенсія йому була призначена із затримкою, а саме з 01.05.2022. Крім того, позивач не погоджується з розміром призначеної пенсії. Вважає, що при призначенні пенсії відповідач мав застосувати усереднений показник середньої заробітної плати за 2019-2021 роки, який становить 10846,37грн. Між тим, відповідач протиправно вказаного показника не врахував та призначив пенсію позивачу у розмірі 2100грн. Також позивач наголошує на наявності в нього загального стажу 33 роки 9 місяців, в тому числі після переселення в Україну 1 рік 5 місяців 18 днів. Зважаючи на те, що в Україні позивач не набув мінімального страхового стажу, то розмір його пенсії необхідно обчислювати з середнього заробітку працівників відповідної професії і кваліфікації в Україні (головного енергетика СДЮШОР 10-12 розряду).

22.11.2022 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує. Відзив обґрунтований тим, що громадянам, які проживали на території однієї Договірної Сторони і працювали після переселення на території іншої Договірної Сторони, при обчисленні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», необхідно враховувати заробітну плату за 60 календарних місяців страхового стажу пор 31.12.1991, визначений у часовому проміжку з травня 1977 року по грудень 1991 року, з врахуванням якої позивачу обчислювалась пенсія в Республіці Білорусь, та за весь період страхового стажу на території України. Оскільки позивач працював в Україні після переселення, пенсія обчислюється із заробітку за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд, незалежно від перерв в роботі, який він набув до 01.01.1992, а саме період з 01.01.1987 по 31.12.1991 (вибраний оптимальний варіант) та за весь період страхового стажу на території України (з 01.04.2019 по 31.10.2020). Права, в такому випадку, на обчислення пенсії із середнього заробітку працівника відповідної професії та кваліфікації в Україні, аналогічній останній професії та кваліфікації на території Білорусії, немає. При обрахунку пенсії позивача врахований його стаж 36 років 10 місяців та 4 дні, застосований показник середньої заробітної плати (доходу) і Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки (6188,89грн).

Щодо застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, в розмірі 10846,37грн, то такий її показник застосовується для обрахунку пенсій особам, яким пенсія раніше не призначалась, незалежно від місця проживання на території колишнього СРСР. З урахуванням викладеного, вказані норми до пенсії позивача не застосовуються.

28.11.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, обґрунтована тими ж доводами, що й позовна заява.

16.01.2023 до суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення. Відповідач зазначає, що зарахував до стажу позивача всі періоди його роботи, як на території Білорусії, так і на території України. Спір в цій частині між сторонами відсутній. Водночас, позивач не погоджується із застосованим відповідачем порядком обрахунку середнього заробітку, який враховується при призначенні пенсії. Зазначає, що статею 7 Угоди передбачено 2 порядки обчислення середнього заробітку: (1) для особи, яка має мінімальний необхідний трудовий стаж, із заробітку особи, який вона отримувала Договірної Сторони; (2) для особи, яка не має мінімального необхідного трудового стажу, із середнього заробітку працівника відповідної професії та кваліфікації і Договірній Стороні переселення. Стаж позивача становить 18 років 10 місяців 02 дні, тобто перевищує мінімальний необхідний трудовий стаж (15 років). З урахуванням викладеного, при обрахунку пенсії позивача відповідач правомірно використовував дані про заробіток позивача, який він отримував на території Договірної Сторони переселення. Також відповідач спростовує доводи позивача про необхідність застосування до спірних відносин положень Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 №919, адже даних про втрату документів про заробітну плату позивача підприємством, у зв`язку з стихійним лихом чи іншими надзвичайними обставинами, матеріали пенсійної справи не містять.

20.01.2023 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких він зазначає про те, що відповідач повідомив його про черговий перерахунок призначеної пенсії (з 01.11.2022 така має становити 7609,18грн). Вважає, що за його підрахунками зарплата Головного енергетика в Україні становить 73597,92грн, а відтак розмір його пенсії має становити 27108,57грн. (чи зменшену суму, внаслідок обмеження максимального розміру пенсії). Відтак, дії відповідача по обрахунку пенсії позивача є протиправними.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечили. Просили суд відмовити у задоволенні позову повністю.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 18.10.2022 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 31.10.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 23.12.2022 суд перейшов від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заходи забезпечення позову у межах цієї справи не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідачів, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_2 (1954 р.н.) у 2018 році переїхав з Республіки Білорусь до України на постійне місце проживання, що підтверджується посвідкою № НОМЕР_2 від 19.10.2018.

22.12.2020 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до об`єднання профспілок Львівщини із запитом №1300-5209-8/104411 про надання довідки про розмір середньої заробітної плати працівника відповідної професії і кваліфікації в Україні, аналогічній останній професії і кваліфікації позивача в Білорусії, тобто енергетика за вересень 2014 року.

28.03.2022 та 11.04.2022 позивач звернувся до відповідача із заявами про призначення пенсії.

У листі-відповіді від 26.04.2022 №5241-4044/М-52/8-1300/22 відповідач повідомив позивача про те, що згідно з листом управління по праці, зайнятості і соціальному захисту Барановічского міського виконавчого комітету Брестської області від 22.11.2021 №8346 повідомлено, що пенсія йому виплачена по 30.04.2022, тому пенсію позивачу буде призначено з 01.05.2022.

11.04.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просив обрахувати його пенсію відповідно до статей 6, 7 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення від 14.12.1995 та Закону України «Про пенсійне забезпечення» із середнього заробітку працівників відповідної професії і кваліфікації в Україні (головного енергетика СДЮШОР 10-12 розряду).

19.05.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просив переглянути нарахування його пенсії з урахуванням стажу 18 років.

У листі від 10.06.2022 №7129-6844/М-52/8-1300/22 відповідач повідомив позивача про те, що пенсія йому призначена з урахуванням положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.05.2022, оскільки до 30.04.2022 позивач отримував пенсію у Республіці Білорусь. Пенсія обчислювалася з врахуванням страхового стажу 18 років 10 місяців 02 дні, коефіцієнт страхового стажу 0,18833. Для обчислення пенсії враховано заробітну плату за період роботи в Україні з 01.04.2019 по 31.10.2020 за даними персоніфікованого обліку, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 0,16236. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії із застосування проіндексованого показника заробітної плати, з якої сплачено страхові внески (6186,32грн), становить 1004,41грн (6186,32грн*0,16236). Розмір пенсійної виплати з 01.05.2022 становить 2100грн.

23.05.2022 позивач подав до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області скаргу, в якій просив обрахувати його пенсію відповідно до статей 6, 7 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення від 14.12.1995 та Закону України «Про пенсійне забезпечення» із середнього заробітку працівників відповідної професії і кваліфікації в Україні (головного енергетика СДЮШОР 10-12 розряду).

У листі від 20.06.2022 №7521-6535/М-53/8-1300/22 відповідач повідомив позивача, що розглядає питання щодо додаткового зарахування до його стажу періоду з 01.07.1992 по 27.03.1996.

22.06.2022 позивач подав до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області скаргу, в якій повідомляє, що багаторазові перерахунки розміру його пенсії здійснені з помилками і порушеннями законодавства. Просить перерахувати його пенсію та здійснити її доплату з 01.05.2022 (дати призначення).

У листі від 20.07.2022 №9177-8444/М-53/8-1300/22 відповідач повідомив позивача про те, що після завершення воєнного стану буде здійснено запити до білоруської сторони щодо перевірки довідок про заробітну плату за період до 01.01.1992.

07.08.2022 позивач подав відповідачу скаргу, в якій просив обрахувати його пенсію відповідно до статей 6, 7 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь "Про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення" від 14.12.1995 та Закону України "Про пенсійне забезпечення" із середнього заробітку працівників відповідної професії і кваліфікації в Україні (головного енергетика СДЮШОР 10-12 розряду).

20.08.2022, 29.09.2022 позивач звертався до Пенсійного фонду України із заявами, в яких просив здійснити перерахунок призначеної йому пенсії з 01.05.2022 за законодавством України з урахуванням статей 6, 7 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь "Про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення" від 14.12.1995, Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 №919, Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 №1298, наказом Міністерства України у справах молоді та спорту від 23.09.2005 №2097 «Про впорядкування умов оплати праці працівників бюджетних установ, закладів та організацій галузі фізичної культури і спорту» на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери».

У листі від 29.08.2022 №1300-5202-8/77570 відповідач повідомив позивача про те, що при обчисленні його пенсії додатково врахована довідка про заробітну плату для нарахування пенсії від 28.08.2014 №840, видана заводом «Могильовтрансмаш». У зв`язку з цим збільшився розмір пенсії позивача до 3229,17грн.

У листі-відповіді від 21.09.2022 №23875-24165/М-03/8-2800/22 Пенсійний фонд України повідомив позивачу про те, що розмір його пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу 36 років 10 місяців 4 дні (враховано по 07.10.2020, в тому числі зараховано навчання з 01.09.1971 по 11.06.1976, період роботи з 16.11.1992 по 27.03.1996) та заробітної плати, визначеної за періоди з 01.01.1986 по 31.12.1991 та з 23.04.2019 по 07.10.2020. З огляду на те, що після переселення в Україну позивач працював та набув страховий стаж, підстави для обчислення його пенсії із середнього заробітку працівника відповідної професії та кваліфікації в Україні, аналогічній його останній професії та кваліфікації на території Білорусії, відсутні.

02.09.2022 позивач подав до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернення, в якому навів бажаний розрахунок його пенсії. Просить відповідача здійснити перерахунок пенсії відповідно до наведеного розрахунку.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо розрахунку розміру призначеної йому пенсії, позивач звернувся з цим позовом до суду.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Угодою між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян у галузі пенсійного забезпечення від 14.12.1995 (набрала чинності для України 11.02.1997) (далі Угода) передбачено, що пенсійне забезпечення громадян Договірних Сторін та членів їх сімей здійснюється по законодавству Договірної Сторони, на території якої вони постійно проживають, якщо цією Угодою не встановлено інше (стаття 5).

Згідно зі статею 6 Угоди при призначенні пенсій зараховується трудовий (страховий) стаж, в тому числі і той, що дає право для призначення пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, набутий по законодавству будь-якої з Договірних Сторін, в тому числі і до набуття чинності цієї Угоди, а також на території СРСР до 1 січня 1992 року. При цьому обчислення трудового (страхового) стажу проводиться по законодавству Договірної Сторони, яка призначає пенсію.

Відповідно до статті 7 Угоди громадянам, які проживали на території однієї Договірної Сторони і працювали після переселення на території іншої Договірної Сторони, пенсія обчислюється із заробітку (прибутку), який вони отримували на території Договірної Сторони переселення, якщо ними набутий мінімально необхідний трудовий (страховий) стаж для обчислення заробітної плати при призначенні пенсії у відповідності з законодавством Договірної Сторони переселення.

Громадянам, в яких відсутній мінімально необхідний трудовий (страховий) стаж для обчислення заробітної плати при призначенні пенсії, розмір пенсії визначається із середнього заробітку працівника відповідної професії та кваліфікації в Договірній Стороні переселення, аналогічній його останній професії та кваліфікації на території Договірної Сторони попереднього постійного проживання на час призначення пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються нормами статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції чинній, станом на час виникнення спірних правовідносин (Закон України №1058-IV).

Згідно зі статею 24 Закону України №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує трудовий стаж особи є трудова книжка (01.01.2004).

З 01.01.2004 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України відповідно до вимог вказаного Закону за даними, що містяться у системі персоніфікованого обліку.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Суд встановив, що 17.02.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про взяття на облік пенсійної справи, яка прибула з Білорусії.

Згідно з листом управління по праці, зайнятості і соціальному захисту Барановічского міського виконавчого комітету Брестської області від 22.11.2021 №8346 повідомлено, що пенсія йому виплачена по 30.04.2022.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач правомірно здійснив призначення і виплату позивачу пенсії в Україні з 01.05.2022, адже до 30.04.2022 позивач отримував пенсію в Білорусії.

При розрахунку пенсії позивача відповідач врахував такі періоди роботи: з 11.10.1976 по 04.09.2014 в Білорусії, з 23.04.2019 по 07.10.2020 в Україні.

Періоди роботи позивача у Республіці Білорусь підтверджуються випискою з індивідуального особового рахунку застрахованої особи за період з 01.01.2003 по 31.08.2014, засвідченою печаткою Фонду соціального захисту населення Міністерства праці та соціального захисту Республіки Болорусь.

Таким чином, при обрахунку пенсії позивача зараховано такі періоди: з 01.01.2004 по 04.09.2014 (підтверджується випискою з індивідуального особового рахунку застрахованої особи), з 11.10.1976 по 31.12.2003 (підтверджується даними трудової книжки), з 23.04.2019 по 07.10.2020 (період роботи в Україні).

З урахуванням викладеного, при призначенні пенсії позивачу відповідач врахував весь наявний у нього стаж (36 років 10 місяців 4 дні), спір між сторонами у цій частині відсутній.

Між тим, позивач не погоджується з порядком обчислення середньомісячного заробітку, застосованим відповідачем для обчислення розміру пенсії позивача на території України.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 40 закону України №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим згаданої частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Статею 7 Угоди передбачено такі варіанти обчислення пенсії:

- із заробітку (прибутку), який вони отримували на території Договірної Сторони переселення, якщо ними набутий мінімально необхідний трудовий (страховий) стаж для обчислення заробітної плати при призначенні пенсії у відповідності з законодавством Договірної Сторони переселення;

- із середнього заробітку працівника відповідної професії та кваліфікації в Договірній Стороні переселення, аналогічній його останній професії та кваліфікації на території Договірної Сторони попереднього постійного проживання на час призначення пенсії.

Суд встановив, що позивач працював в Україні після переселення та набув мінімальний необхідний трудовий стаж, а тому його пенсію відповідач обчислив, виходячи із заробітку за 60 календарних місяців страхового стажу підряд за період з 01.01.1987 по 21.12.1991 (територія колишнього СРСР) та за весь період страхового стажу, набутого в Україні з 01.04.2019 по 31.10.2020.

З урахуванням викладеного, суд висновує, що оскільки позивач набув мінімальний необхідний трудовий стаж в Україні, то підстави для обчислення пенсії позивача із середнього заробітку працівника відповідної професії та кваліфікації та території Білорусії на час призначення пенсії в порядку частини 2 статті 7 Угоди відсутні.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.05.2022 у справі №212/150/17-а.

Щодо застосування при обчисленні пенсії позивача положень Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 №919 (далі Порядок №919), суд зазначає таке.

Вказаний Порядок №919 запроваджує механізм визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) за основним місцем роботи застрахованої особи за період страхового стажу до 1 липня 2000 р. у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин (пункт 1 Порядку №919)

З аналізу вказаного положення вбачається, що Порядок №919 застосовуються за сукупності таких умов:

- втрата первинних документів про нарахування та виплату заробітної плати;

- причини втрати: стихійне лихо, аварія, катастрофа;

- заробітна плата підтверджується лише до 01.07.2000;

- особа не має заробітної плати за будь-які інші 60 календарних місяців до 01.07.2000;

- заробітна плата починаючи зх. 01.01.1998 визначається за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків із Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 Порядку №919);

- застосовується лише під час первинного призначення пенсії.

У матеріалах справи відсутня інформація та позивачем не надано доказів того, що відомості про нараховану йому заробітну плату втрачені підприємством, у зв`язку зі стихійним лихом, аварією чи катастрофою чи іншими непереборними обставинами. Тому, підстави для застосування положень Порядку №919 до спірних правовідносин відсутні.

Суд також відхиляє доводи позивача про фальсифікацію відповідачем матеріалів пенсійної справи, оскільки жодних доказів вчинення відповідачем таких дій, позивач до суду не надав.

Таким чином, суд вважає, що при призначенні та обрахунку пенсії позивача, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом. Відтак, підстави для визнання протиправними дій відповідач та зобов`язання його до вчинення дій відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 20 лютого 2023 року.

Суддя А.Г. Гулик