Справа № 280/442/23
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
20 лютого 2023 року Справа № 280/442/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б)

про: визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

17.01.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії позивача у повному розмірі із застосуванням обмеження виплати пенсії максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії у повному розмірі без застосування обмеження виплати пенсії максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.01.2022 № 2624/с про розмір грошового забезпечення для розрахунку пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019;

Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Плужником М.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АР № 1108330 від 16.01.2023.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Від самого початку розмір пенсії позивача розраховувався відповідачем, виходячи з 90 % відповідних сум грошового забезпечення, які були встановлені позивачу при призначенні пенсії. Поряд із цим, при виконанні рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2022 по справі № 280/3122/22 в частині здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.01.2022 № 2624/с відповідач за основу взяв розмір пенсії в обсязі 70% грошового забезпечення замість належних позивачу 90% відповідних сум грошового забезпечення. Відтак, на думку позивача, відповідач при здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії допустив звуження змісту та обсягу соціальних гарантій позивача. Крім того, як зазначив позивач, відповідач застосував обмеження пенсії максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. З огляду на викладені обставини у їх сукупності, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.01.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

02.02.2023 судом отримано відзив на позовну заяву (вх.№ 5099 від 02.02.2023), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки у даному випадку існує об`єктивна неможливість розгляду даної справи до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 380/24477/21, оскільки у вказаній справі наріжним є питання перерахунку пенсії особам за нормами Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із законодавчим обмеженням, за яким внаслідок перерахунку пенсій розміри пенсій відповідної категорії осіб є нижчими від раніше визначених. Крім того, відповідач зауважив, що при визначенні розміру пенсії позивача відповідач керувався положеннями ст. 13 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Крім того, відповідачем допоки не прийнято рішення щодо перерахунку пенсії позивача про розмір грошового забезпечення, у зв`язку з чим, на думку відповідача, відсутні підстави вважати, що права позивача при здійсненні такого перерахунку будуть порушені. Окремо у відзиві звернено увагу суду на пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом. Вимоги позивача щодо виплати перерахованої пенсії без обмеження граничного розміру позивач вважає передчасними. З огляду на викладені вище обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 27.06.2002.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 16.07.1996 та отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ) (а.с.14). Від самого початку розмір пенсії позивача дорівнював 90 % відповідного грошового забезпечення.

При перерахунку позивачу пенсії у 2018 році відповідач застосував приписи ст. 13 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ та, відповідно, обмежив розмір пенсії позивача до 70% відповідних сум грошового забезпечення. Крім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова КМУ від 21.02.2018 № 103), з 01.01.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії, виходячи з 70% грошового забезпечення. При цьому було встановлено йому виплату пенсії з 01.01.2018 у розмірі 50% суми підвищення пенсії, з 01.01.2019 у розмірі 75% суми підвищення пенсії, а з 01.01.2020 у розмірі 100 % суми підвищення пенсії.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.08.2022 по справі № 280/3121/22 (головуючий суддя Конишева О.В.) було визнано протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу перерахованої пенсії за вислугу років у заниженому розмірі: з 05.03.2019 року по 04.09.2019 року щомісячно 75% перерахованої пенсії, а також зобов`язано відповідача провести позивачу перерахунок та виплачувати пенсію в розмірі 90 % грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, починаючи з 05.03.2019 з врахуванням проведених раніше виплат (а.с.18-21).

29.09.2022 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.08.2022 по справі № 280/3121/22 набрало законної сили.

Крім того, 25.01.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 була складена та надана позивачу довідка про розмір грошового забезпечення для нарахування пенсії № 2624/с, згідно з якою розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 за посадою, яку він займав на день звільнення зі служби, становить 26 682,90 грн. (а.с.10).

31.01.2022 позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку розміру пенсії згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.01.2022 № 2624/с.

Листом від 08.02.2022 № 1841-494/Ф-07/8-0800/22 відповідач повідомив позивачу, що з 01.01.2018 останньому проведений перерахунок пенсії за нормами Постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 та з урахуванням ст. 13 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ. Також, у даному листі було вказано, що після скасування з 19.11.2019 Окружним адміністративним судом м. Києва окремих положень постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 підстави для проведення перерахунку пенсії відсутні (а.с.13).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач також звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2022 по справі № 280/3122/22 (головуючий суддя Прудивус О.В.) було визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплати пенсії позивача з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.01.2022 № 2624/с та, відповідно, зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.01.2022 № 2624/с, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення (а.с.14-17).

04.08.2022 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2022 по справі № 280/3122/22 набрало законної сили.

12.09.2022 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії з моменту призначення без застосування обмеження її максимального розміру, що становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, в обсязі 90% відповідних сум грошового забезпечення, обчислених на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.01.2022 № 2624/с (а.с.11).

Вказана заява обґрунтована тим, що відповідач протиправно обмежив розмір пенсії позивача максимальним розміром та зменшив відсоток грошового забезпечення з показника 90 % до 70 %.

Станом на дату звернення позивача до суду (16.01.2023) відповідач не надав відповіді позивачу на його заяву від 12.09.2022 № б/н щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії позивача із застосуванням обмеження виплати пенсії максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Слід зазначити, що обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон України від 08.07.2011 № 3668-VI), який набрав законної сили 01 жовтня 2011 року.

При цьому, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 02.08.2022 по справі № 240/1369/21 розтлумачив, що положення ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та положення ч. 1 ст. 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ), прийняті для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає ст. 17 Конституції України положення ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

При цьому, положення ст. 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ), які дублюють зміст ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті для регулювання спірних правовідносин змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, як зазначає Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 02.08.2022 по справі № 240/1369/21, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 та Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому, оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать одна одній (позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, № в Єдиному державному реєстрі судових рішень 105564884).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2018 по справі № 812/292/18, № в Єдиному державному реєстрі судових рішень 77911136).

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ухваленого Організацією об`єднаних націй 16.12.1966 та ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19.10.73 № 2148-VIII, зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, приймаючи наведену вище правозастосовну практику суду касаційної інстанції у досліджуваній сфері правовідносин, суд доходить висновку, що застосуванню підлягають норми Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не положення Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19, від 27 січня 2022 року у справі № 240/7087/20 та від 17 лютого 2022 року у справі № 640/11168/20.

Так, судом встановлено, що позивач з 16.07.1996 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ (а.с.14). Від самого початку розмір пенсії позивача дорівнював 90 % відповідного грошового забезпечення.

При перерахунку позивачу у 2018 році пенсії відповідач застосував приписи ст. 13 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ та, відповідно, обмежив розмір пенсії позивача до 70% відповідних сум грошового забезпечення. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.08.2022 по справі № 280/3121/22 (головуючий суддя Конишева О.В.) було визнано протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу перерахованої пенсії за вислугу років у заниженому розмірі: з 05.03.2019 року по 04.09.2019 року щомісячно 75% перерахованої пенсії, а також зобов`язано відповідача провести позивачу перерахунок та виплачувати пенсію в розмірі 90 % грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, починаючи з 05.03.2019, з врахуванням проведених раніше виплат (а.с.18-21).

29.09.2022 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.08.2022 по справі № 280/3121/22 набрало законної сили.

Також суд з`ясував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 видав позивачу довідку про розмір грошового забезпечення для нарахування пенсії від 25.01.2022 № 2624/с, відповідно до якої розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 за посадою, яку він займав на день звільнення зі служби, становить 26 682,90 грн. (а.с.10). Натомість, відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку розміру пенсії на підставі оновленої довідки.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2022 по справі № 280/3122/22 (головуючий суддя Прудивус О.В.) було визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплати пенсії позивача з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.01.2022 № 2624/с та, відповідно, зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.01.2022 № 2624/с, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення (а.с.14-17).

04.08.2022 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2022 по справі № 280/3122/22 набрало законної сили.

Крім того, судом з`ясовано, що 12.09.2022 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії з моменту призначення без застосування обмеження її максимального розміру, що становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, в обсязі 90% відповідних сум грошового забезпечення, обчислених на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.01.2022 № 2624/с (а.с.11). Вказана заява обґрунтована, зокрема, тим, що відповідач протиправно обмежив розмір пенсії позивача максимальним розміром. Однак, перерахунок та виплата пенсії з моменту призначення без застосування обмеження її максимального розміру відповідачем не були здійснені.

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що, приймаючи наведену вище правозастосовну практику суду касаційної інстанції у досліджуваній сфері правовідносин, застосуванню підлягають норми Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не положення Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI. Аналогічна правова позиція викладена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19, від 27 січня 2022 року у справі № 240/7087/20 та від 17 лютого 2022 року у справі № 640/11168/20. Відтак, обмеження відповідачем пенсійної виплати позивачу максимальним розміром суд оцінює як протиправне.

Стосовно твердження відповідача про те, що допоки ним не прийнято рішення щодо перерахунку пенсії позивача про розмір грошового забезпечення, відсутні підстави вважати, що права позивача при здійсненні такого перерахунку будуть порушені, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи копій розрахунків пенсії за вислугу років по пенсійній справі позивача, здійснених станом на 01.04.2019, 01.01.2020, 01.07.2021 та 27.01.2023 (а.с.37-39), відповідач при визначенні суми пенсії, яка підлягає безпосередньо виплаті позивачу, застосовував обмеження виплати пенсії максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019.

Так, відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі позивача, здійсненого станом на 01.04.2019, відповідач визначив основний розмір пенсії позивача у сумі 24 014,61 грн., однак до виплати (з урахуванням максимального розміру пенсії) була визначена інша сума, а саме 14 970,00 грн. (а.с.37). Згідно з розрахунком пенсії за вислугу років по пенсійній справі позивача, здійсненим станом на 01.01.2020, відповідач визначив основний розмір пенсії позивача у сумі 25 021,03 грн., однак до виплати (з урахуванням максимального розміру пенсії) була визначена інша сума, а саме 16 380,00 грн. (а.с.38). Відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі позивача, здійсненого станом на 01.07.2021, відповідач визначив основний розмір пенсії позивача у сумі 25 148,47 грн., однак до виплати (з урахуванням максимального розміру пенсії) була визначена інша сума, а саме 18 540,00 грн. (а.с.38). Згідно з розрахунком пенсії за вислугу років по пенсійній справі позивача, здійсненим станом на 27.01.2023, відповідач визначив основний розмір пенсії позивача у сумі 28 557,72 грн., однак до виплати (з урахуванням максимального розміру пенсії) була визначена інша сума, а саме 19 340,00 грн. (а.с.39).

Отже, доводи відповідача стосовно того, що ним не приймалось рішення щодо перерахунку пенсії позивача про розмір грошового забезпечення із застосуванням обмеження виплати пенсії максимальним розміром, суд вважає неспроможним. Належних та достатніх доказів зворотнього відповідачем не надано.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії позивача у повному розмірі із застосуванням обмеження виплати пенсії максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відтак, в цій частині позов слід задовольнити.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії у повному розмірі без застосування обмеження виплати пенсії максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.01.2022 № 2624/с про розмір грошового забезпечення для розрахунку пенсії у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019, суд виходить із такого.

Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, 100 процентів, до категорії 2, 95 процентів.

Слід зазначити, що Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI внесені зміни до ч. 2 ст.13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та, відповідно, визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

27.03.2014 Верховна Рада України ухвалила Закон України № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі Закон України від 27.03.2014 № 1166-VII) та, відповідно, внесла зміни до ч. 2 ст. 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ. Зокрема, цифри «80» замінено цифрами «70».

Однак, п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 27.03.2014 № 1166-VII встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Відповідна правова позиція висловлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 04.02.2019 по справі № 240/5401/18 (позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, № в Єдиному державному реєстрі судових рішень 79615886).

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що внесені Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII зміни до ч. 2 ст. 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ в частині нормативного визначення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначених пенсій, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій. Відповідна правова позиція ґрунтується на приписі ч. 1 ст. 58 Конституції України, за змістом якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За таких обставин, суд доходить висновку, що, оскільки позивач перебуває на пенсійному обліку з 1996 року (а.с.5), відповідачем під час проведення позивачу перерахунку пенсії за вислугу років на виконання рішень Запорізького окружного адміністративного суду від 29.08.2022 по справі № 280/3121/22 та від 14.06.2022 по справі 280/3122/22 протиправно було взято до розрахунку показник у 70% відповідних сум грошового забезпечення замість 90%. Отже, вказані дії відповідача суд оцінює як протиправні.

Стосовно доводів представника відповідача про те, що позивачем пропущений строк звернення до суду з даною позовною заявою, суд зауважує, що адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду як підставу відмови у задоволенні позову у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою доходу як складової конституційного права на соціальний захист, до якого належить, зокрема, право на отримання пенсії.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 646/6250/17 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 74820954).

Отже, зазначені доводи представника відповідача суд не приймає до уваги.

Щодо твердження відповідача про неможливість розгляду даної справи до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 380/24477/21, оскільки у вказаній справі наріжним є питання перерахунку пенсії особам за нормами Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ із законодавчим обмеженням, за яким внаслідок перерахунку пенсій розміри пенсій відповідної категорії осіб є нижчими від раніше визначених, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді зразкової справи № 240/5401/18 (провадження №11-198заі19) у постанові від 16.10.2019 зазначила, що погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та підтримує висновок про те, що при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 відповідно до ст.63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ на підставі Постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч. 2 ст. 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Поряд із цим, суд з`ясував, що ухвалою від 30.11.2022 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду передав на розгляд до Великої Палати Верховного Суду справу №380/24477/21 (провадження №К/990/17495/22).

Доцільність такого процесуального заходу обґрунтована тим, що у спірних правовідносинах, на переконання колегії суддів суду касаційної інстанції, слід сформувати практику, за якої до правовідносин щодо перерахунку пенсій особам за нормами Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Пенсійному органу необхідно застосовувати чинну на момент здійснення перерахунку редакцію ст. 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ в частині визначення відсотку грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія (із законодавчо визначеним обмеженням, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, розміри пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій).

Відповідно до ч. 6 ст. 347 КАС України якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема через відсутність виключної правової проблеми, наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

З даного приводу суд зауважує, що відповідачем не надано до суду доказів того, що Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для передачі справи № 380/24477/21 на її розгляд та про доцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Отже, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки діям відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії у повному розмірі без застосування обмеження виплати пенсії максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.01.2022 № 2624/с про розмір грошового забезпечення для розрахунку пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням виплачених сум.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії у повному розмірі без застосування обмеження виплати пенсії максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.01.2022 № 2624/с про розмір грошового забезпечення для розрахунку пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, обґрунтовано протиправність дій відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії позивача у повному розмірі із застосуванням обмеження виплати пенсії максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019 та вмотивовано наявність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії у повному розмірі без застосування обмеження виплати пенсії максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.01.2022 № 2624/с про розмір грошового забезпечення для розрахунку пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням виплачених сум.

У свою чергу, суд вважає, що відповідач не надав суду докази на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», підстави для вирішення питання щодо розподілу суми судового збору відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 241 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б) про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 у повному розмірі із застосуванням обмеження виплати пенсії максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у повному розмірі без застосування обмеження виплати пенсії максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.01.2022 № 2624/с про розмір грошового забезпечення для розрахунку пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019, із урахуванням виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 20 лютого 2023 року.

Суддя О.В. Прудивус