Справа № 520/4188/21
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 р.Справа № 520/4188/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Шаповал В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Зачепилівської селищної ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., м. Харків, повний текст складено 26.07.21 по справі № 520/4188/21

за позовом ОСОБА_1

до Зачепилівської селищної ради

про визнання протиправним рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Зачепилівської селищної ради, в якій просить суд визнати протиправним та нечинним рішення V сесії VIII скликання Зачепилівської селищної ради №309 від 04 лютого 2021 року в частині затвердження пункту 2.3 "Порядку відшкодування компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на приміських маршрутах".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та нечинним рішення V сесії VIII скликання Зачепилівської селищної ради №309 від 04 лютого 2021 року в частині затвердження пункту 2.3 "Порядку відшкодування компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на приміських маршрутах".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Зачепилівська селищна рада подала апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням уточнень, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, винесення його з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 року та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що порядок відшкодування компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян, затверджений Зачепилівською селищною радою, не звужував права громадян, а навпаки, встановив додаткові гарантії для їх соціального захисту, встановивши для певної категорії громадян (до якої також відноситься позивач) компенсаційні виплати за проїзд у міжміському транспорті. Вказує, що за позивачем зберігається право на безкоштовний проїзд за наявності посвідчення для перевізника. Зауважує, що Порядок, затверджений Зачепилівською селищною радою, не встановлює обмежень щодо кількості безкоштовних поїздок. Стверджує, що рішення Зачепилівської селищної ради №309 від 04.02.2021 «Про затвердження порядку відшкодування компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на міжміських маршрутах (крім таксі)» не містить посилань на скасовані постанови КМУ від 14.03.2018 №197 «Деякі питання надання пільг у готівковій формі з оплати проїзду усіма видами транспорту загального користування на міських, приміських та міжміських маршрутах» та від 14.03.2018 №196 «Про встановлення державних соціальних нормативів у сфері транспортного обслуговування», зазначення вказаних постанов у відзиві мало лише інформаційно-роз`яснювальний характер для підтвердження доцільності введення додаткових соціальних гарантій. Наголошує, що рішення Зачепилівської селищною ради №309 від 04.02.2021 не містить норм, які б могли звузити зміст або обсяг права безкоштовного проїзду для окремих категорій громадян. Крім того, має місце розширення обсягу надання соціальних пільг шляхом встановлення додаткової соціальної гарантії - можливості повернення вже витрачених на проїзд коштів громадянами, які належать до пільгових категорій. Зазначає, що позивач не зазначив жодного випадку, коли його право на безкоштовний проїзд було порушено чи могло б бути порушеним. Також незрозумілим є причинно-наслідковий зв`язок, як рішення Зачепилівської селищної ради №309 від 04.02.2021 може повністю або частково позбавити позивача можливості здійснити, реалізувати своє право на безкоштовний проїзд. Вказує, що суд першої інстанції, скасовуючи рішення Зачепилівської селищної ради №309 від 04.02.2021, фактично позбавив місцеву раду можливості реалізувати своє законне право на встановлення додаткових соціальних гарантій.

ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 року без змін. Зазначає, що згідно приписів п.7 ч.1 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» умовою набуття права на визначені пільги безоплатного проїзду транспортом є наявність статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та прирівняних до них осіб, що підтверджується посвідченням встановленого зразка. Вказує, що реалізація права на передбачені пільги безоплатного проїзду транспортом передбачена за наявністю посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду також електронного квитка, який видається на безоплатній основі. Стверджує, що Законом України «Про автомобільний транспорт» встановлено право пасажира, який користується пільгами на транспорті, безпосередньо скористатися пільговим проїздом, пред`явивши водієві автобусу посвідчення встановленого зразка.

Зачепилівська селищна рада подала до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу. Зауважує, що рішення Зачепилівської селищної ради №309 від 04.02.2021 року «Про затвердження Порядку відшкодування компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на приміських маршрутах» є правомірним, оскільки жодним чином не обмежує (звужує) права позивача чи інших осіб, а навпаки передбачає для найбільш вразливих верств суспільства додаткові гарантії у вигляді розширення способів отримання пільгових послуг.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Зачепилівська селищна рада подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням запровадженого на території України воєнного стану та активними бойовими діями на території Харківської області та безпосередньо у м. Харків, апеляційна скарга була розглянута 15.02.2023 року.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 06.10.2016 року позивачу встановлено 3 групу інвалідності та він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с.6).

На виконання комплексної програми соціального захисту населення Зачепилівської селищної ради Красноградського району Харківської області на 2021-2023 роки розроблений "Порядок відшкодування компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на приміських маршрутах", який затверджений Рішенням V сесії VIII скликання Зачепилівської селищної ради № 309 від 04 лютого 2021 року.

Пунктом 2.3 розділу 2 Порядку встановлено, що перевезення пільгових категорій громадян здійснюється за талонною системою, у відповідності до затвердженої форми талонів (Додаток 1 до Порядку), при пред`явленні відповідного пільгового посвідчення.

Вважаючи протиправним та нечинним рішення V сесії VIII скликання Зачепилівської селищної ради №309 від 04.02.2021 року в частині затвердження пункту 2.3 Порядку, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, встановивши талонну систему перевезення, обмежив (звузив) право позивача у користуванні міським транспортом, що відповідно до чинного законодавства не входить до його компетенції, як наслідок рішення відповідача є протиправним, оскільки суперечить Конституції України, гарантіям, змісту і спрямованості діяльності держави, визначеним у Конституції України та не узгоджуються із завданнями та повноваженнями, наданими цьому органу в умовах надзвичайної ситуації.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України від 22.10.1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі по тексту Закон №3551-XII).

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.2 Закону №3551-XII нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Місцеві ради, підприємства, установи та організації мають право за рахунок власних коштів і благодійних надходжень встановлювати додаткові гарантії щодо соціального захисту ветеранів війни.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.13 Закону №3551-XII особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги, в тому числі: безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання, за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі. Це право поширюється і на особу, яка супроводжує особу з інвалідністю I групи.

Підпунктом 1 п. «а» ч.1 ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР визначено власні (самоврядні) повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, до яких належать встановлення за рахунок власних коштів і благодійних надходжень додаткових до встановлених законодавством гарантій щодо соціального захисту населення.

Рішенням III сесії VIII скликання Зачепилівської селищної ради Зачепилівського району Харківської області № 86 від 24 грудня 2020 року, яке розміщено на офіційному сайті громади за посиланням https://zachepylivska-gromada.gov.ua/rishennyaradi/rishennya-sesiya-vid-24-12-2020-roku/, затверджено комплексну програму соціального захисту населення Зачепилівської селищної ради Красноградського району Харківської області на 2021-2023 роки.

Розділами 2, 3 Паспорту програми визначено, що її метою є підтримка незахищених верств населення; забезпечення фінансування додаткових заходів щодо соціального захисту та підтримки осіб з інвалідністю, ветеранів війни та праці, учасників антитерористичної операції, членів сімей та сімей загиблих (померлих) учасників АТО/ООС, осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від насильства в сім`ї та торгівлі людьми; не допущення зростання рівня бідності в громаді, охоплення найбільш нужденних верств населення соціальними виплатами і послугами; забезпечення належного рівня та оперативності надання соціальних допомог населенню району. Виконання наступних завдань: сприяти подальшому розвитку системи надання адресної соціальної допомоги найбільш незахищеним верствам населення; покращити патріотичне виховання молоді, забезпечити спадкоємність поколінь.

На виконання комплексної програми соціального захисту населення Зачепилівської селищної ради Красноградського району Харківської області на 2021-2023 роки розроблений "Порядок відшкодування компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на приміських маршрутах", який затверджений Рішенням V сесії VIII скликання Зачепилівської селищної ради № 309 від 04 лютого 2021 року.

Відповідно до п.1.2 розділу 1 Порядку відшкодування компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування на приміських маршрутах, затвердженого рішенням V сесії VIII скликання Зачепилівської селищної ради № 309 від 04 лютого 2021 року (далі по тексту - Порядок), вказаний документ визначає механізм відшкодування компенсації громадянам, мешканцям Зачепилівської селищної ради, які мають право на пільги в автомобільному транспорті на міжміських маршрутах за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з п.1.4 розділу 1 Порядку відшкодування компенсаційних виплат за пільгове перевезення на приміських маршрутах проводиться на підставі укладених прямих договорів «Про відшкодування витрат за перевезення окремих пільгових категорій громадян на приміських маршрутах автомобільним транспортом загального користування, з місцевого бюджету» між автомобільними перевізниками та головою Зачепилівської селищної ради територіальної громади.

Пунктом 2.2 розділу 2 Порядку встановлено пільгові категорії громадян, на які розповсюджується цей порядок, а саме: особи, які отримали інвалідність внаслідок війни; учасники бойових дій; реабілітовані громадяни, які постраждали внаслідок репресій; постраждалі учасники Революції Гідності; громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи І та ІІ категорії; особи з інвалідністю І та ІІ групи, діти з інвалідністю та особи, які супроводжують осіб з інвалідністю (не більше однієї особи, яка супроводжує особу з інвалідністю І групи або дитину з інвалідністю); діти з багатодітних сімей; пенсіонери за віком; батьки військовослужбовців, які загинули чи померли або пропали безвісти під час проходження військової служби. Крім вищевказаних категорій осіб, органи місцевого самоврядування мають право визначати інші категорії громадян, на яких буде поширюватися дія цього Порядку відповідно до ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Відповідно до п.2.3 розділу 2 Порядку перевезення пільгових категорій громадян здійснюється за талонною системою, у відповідності до затвердженої форми талонів (Додаток 1 до Порядку), при пред`явленні відповідного пільгового посвідчення.

За отриманням талонів громадяни, що мають право на пільговий проїзд згідно з чинним законодавством та вказані у Порядку, звертаються до селищної ради або її старостинських округів за місцем реєстрації.

Селищна рада та старостинські округи організовують виготовлення талонів засвідчують їх своєю гербовою печаткою, забезпечують їх зберігання, видачу та облік.

Розподіл і поширення талонів проводиться за заявочним принципом.

Талон є документом суворої звітності та дійсний при наявності печатки селищної ради або її старостинських округів та підпису посадової особи, відповідальної за видачу талонів.

Видача талонів проводиться селищною радою та старостинськими округами з відміткою на талоні числа, місяця та року його дії, прізвища, імені по-батькові пільговика, номера та серії посвідчення, пунктів відправлення та прибуття. Про одержання талонів пільговик розписується у журналі обліку талонів.

Право на використання талону має тільки власник посвідчення. Талон без відповідного посвідчення вважається недійсним та не дає право на пільговий проїзд.

На пасажирів, які здійснюють поїздки на пільгових умовах, поширюються всі правила перевезення, що діють на відповідному виді транспорту.

Згідно пунктів 3.1-3.5 розділу 3 Порядку Зачепилівська селищна рада на підставі розрахунку фактично виконаних обсягів перевезень пільгових категорій населення по приміським маршрутам, що надається перевізником та отриманих талонів здійснюють відшкодування компенсаційних виплат в межах кошторисних призначень на бюджетний рік на розрахунковий рахунок перевізника. Відділ у справах дітей, сім`ї та з питань соціального захисту населення веде облік взаєморозрахунків з перевізником. Перевізник здійснює розрахунки фактично виконаних обсягів перевезень пільгових категорій населення по приміським маршрутам на підставі фактично отриманих від громадян талонів з врахуванням вартості проїзду по кожному маршруту окремо за календарний місяць. Перевізник до 10 числа наступного за звітним місяцем подає відділу у справах дітей, сім`ї та з питань соціального захисту населення Зачепилівської селищної ради розрахунки фактично виконаних обсягів перевезень пільгових категорій населення по приміським маршрутам (Додаток 2 до Порядку), оригінали отриманих талонів по приміським маршрутам та складає акти звіряння розрахунків. Розрахунки за наданий пільговий проїзд проводяться в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Перевізника за поданими ним реквізитами.

Відповідно до положень розділу 4 Порядку Перевізник несе повну відповідальність за надання пільг на проїзд окремих категорій громадян за рахунок коштів місцевого бюджету та за достовірність поданих розрахунків.

Отже, спірним пунктом 2.3 розділу 2 Порядку встановлено талонну систему перевезення пільгових категорій громадян, у відповідності до затвердженої форми талонів, при пред`явленні відповідного пільгового посвідчення.

Так, згідно зі ст.37 Закону України «Про автомобільний транспорт» пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Відповідно до статей 39, 41, 42 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для регулярних пасажирських перевезень для пасажира є квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка). Пасажир зобов`язаний мати при собі квиток на проїзд, на перевезення багажу, за наявності права пільгового проїзду - відповідне посвідчення. Договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус.

Частиною 2 ст.29, ст.31 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати. Відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування приміських та міжміських, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються дозволом органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування автобусних маршрутів, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування (рейсів), які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника.

Аналогічні положення щодо компенсації вартості пільгових поїздок визначені приписами ч.2 ст.7 Закону України «Про транспорт», згідно яких відшкодування збитків від безплатних перевезень пільгових категорій громадян регулюється нормативними актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.1994 року №94 «Про порядок надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» витрати державних органів, органів місцевого і регіонального самоврядування, підприємств, установ і організацій (далі - організації), пов`язані з наданням пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", покриваються місцевими фінансовими органами на підставі розрахунків, поданих організаціями, шляхом перерахування коштів на їх рахунки в установах банків. Пільги, передбачені зазначеним Законом, надаються організаціями за рахунок власних коштів з наступним відшкодуванням їх з бюджету за встановленими нормами у погоджені з фінансовими органами терміни. Відшкодування організаціям витрат, пов`язаних з наданням пільг, фінансові органи провадять за рахунок коштів місцевих бюджетів на підставі перевірених ними розрахунків, поданих організаціями.

Таким чином, Законом України «Про автомобільний транспорт» встановлено право пасажира, який користується пільгами на транспорті, безпосередньо скористатися пільговим проїздом, пред`явивши водієві автобусу посвідчення встановленого зразка.

При цьому, питання відшкодування витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, відносини між органами місцевого самоврядування, виконавчої влади та надавачами відповідних послуг визначаються відповідно до актів Кабінету Міністрів України на договірних засадах саме між замовником та перевізником.

Пунктом 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII визначено, що пільги з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг, користування паливом, скрапленим газом, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів; проїзду усіма видами міського, приміського та міжміського транспорту; бензину (пального), ремонту, технічного обслуговування автомобілів та транспортного обслуговування; оплата пільгового одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення за рецептами лікарів, зубопротезування; пільгового забезпечення санаторно-курортним лікуванням з компенсацією вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад (крім забезпечення санаторно-курортним лікуванням інвалідів із захворюваннями нервової системи (з наслідками травм і захворюваннями хребта та спинного мозку); пільгового капітального і поточного ремонту власних жилих будинків і квартир, що передбачені законами України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про охорону дитинства", "Про соціальний захист дітей війни", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні", та виплати, компенсації і допомоги відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" можуть надаватися у готівковій формі у розмірах та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що право громадян на пільговий проїзд громадським транспортом передбачено чинним законодавством України, а саме: Законами України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні", "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства", а порядок реалізації такого право визначено постановами Кабінету Міністрів України.

Так, пунктом 2.3 розділу 2 Порядку визначено умову для здійснення автомобільним перевізником пільгового проїзду громадян, що мають право на пільговий проїзд згідно з чинним законодавством, а саме пред`явлення пільговиками відповідного талону, а також встановлено необхідність вчинення громадянами, що мають право на пільговий проїзд певних дій, спрямованих на отримання відповідного талону, що дає право на такий проїзд.

Наведене дає підстави для висновку, що відповідач, встановивши талонну систему перевезення пільгових категорій громадян, у відповідності до затвердженої форми талонів, при пред`явленні відповідного пільгового посвідчення, обмежив (звузив) права громадян, які мають право на такі пільги, у тому числі і позивача, у користуванні автомобільним транспортом загального користування на приміських маршрутах, оскільки зазначені особи мають право безпосередньо скористатися пільговим проїздом, пред`явивши водієві посвідчення встановленого зразка.

За таких обставин, оскаржуване рішення відповідача в частині затвердження пункту 2.3 розділу 2 Порядку встановлює додаткові умови для реалізації права на передбачені пільги безплатного проїзду транспортом, що суперечить нормам чинного законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що пункт 2.3 розділу 2 Порядку є протиправним, оскільки суперечить Конституції України, гарантіям, змісту і спрямованості діяльності держави, визначеним у Конституції України та не узгоджуються із завданнями та повноваженнями, наданими органу місцевого самоврядування.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що рішення Зачепилівської селищною ради №309 від 04.02.2021 року не містить норм, які б могли звузити зміст або обсяг права безкоштовного проїзду для окремих категорій громадян, а навпаки, містить додаткові гарантії для їх соціального захисту, встановивши для певної категорії громадян (до якої також відноситься позивач) компенсаційні виплати за проїзд у міжміському транспорті, колегія суддів відхиляє за необґрунтованістю, з урахуванням вищезазначених висновків суду.

Посилання апелянта на відсутність причинно-наслідкового зв`язку, як рішення Зачепилівської селищної ради №309 від 04.02.2021 може повністю або частково позбавити позивача можливості здійснити, реалізувати своє право на безкоштовний проїзд, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначеним рішенням встановлено додаткові умови для реалізації права на передбачені пільги безплатного проїзду транспортом, що суперечить нормам чинного законодавства.

Колегія суддів вважає, що інші аргументи, наведені сторонами по справі, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

Розглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. В апеляційній скарзі також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведених аргументів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 по справі № 520/4188/21 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 20.02.2023 року