Справа № 480/770/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
21 лютого 2023 року Справа № 480/770/23
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду 01.02.2023 через представника звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в якій просить:
I) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат
військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:
2) у розмірі 100 000 гривень пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за періоди:
з 09.07.2022 р. по 31.07.2022 р.;
з 01.08.2022 р. по 16.08.2022 р.;
3) у розмірі 100 000 гривень пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні через травму, пов`язану із захистом Батьківщини, протягом періоду з 16.08.2022 р. по 30.08.2022 р.
II) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:
2) у розмірі 100 000 гривень пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за періоди:
з 09.07.2022р. по 31.07.2022р.;
з 01.08.2022 р. по 16.08.2022 р.;
3) у розмірі 100 000 гривень пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні через травму, пов`язану із захистом Батьківщини, протягом періоду з 16.08.2022р. по 30.08.2022р.
Ухвалою від 02.02.2023 позовну заяву було залишено без руху з наданням строку позивачеві для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії такої ухвали. Так, зокрема, позивача було зобов`язано надати суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з зазначенням поважності причин пропуску та доказів на їх підтвердження.
06.02.2023 від представника позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в якій представник просив поновити строк звернення до суду.
Однак, ухвалою суду від 15.02.2023 вказані у заяві представником позивача причини пропуску строку звернення з позовом до суду не були визнані поважними, а тому цією ухвалою строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху від 02.02.2023, був позивачу продовжений на 5 днів з дня отримання копії ухвали суду від 15.02.2023, та зобов`язано позивача надати суду заяву про поновлення строку на звернення з позовом до суду із зазначенням в ній інших підстав для поновлення строку з наданням доказів на підтвердження обставин, вказаних у такій заяві.
Представнику позивача ОСОБА_2 як особі, що подала позовну заяву до суду, на виконання вимог ч.6 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалу суду від 15.02.2023 про продовження строку залишення позовної заяви без руху було направлено через систему "Електронний суд" та отримано 15.02.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Тобто, з урахуванням ч.1 ст.120 Кодексу адміністративного судочинства України, представник позивача у строк до 20.02.2023 включно мав право усунути зазначені в ухвалі суду недоліки.
Так, 17.02.2023 від представника позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в якій представник просив поновити строк звернення до суду, яку, на противагу заяві від 06.02.2023 (в якій заперечував застосування до спірних правовідносин норм ст. 233 КЗпП України), умотивував вже тим, що згідно ст.233 КЗпП України у редакції Закону України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ, що набрав чинності 19.07.2022, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Наголосив, що позивач у цій справі звернувся до суду за захистом свого права на належне грошове забезпечення, а саме виплату грошової винагороди за виконання обов`язків військової служби на період дії воєнного стану (тобто, оплату праці). Позивачем не оскаржуються умови проходження публічної служби або звільнення з неї. Отже, застосуванню до спірних правовідносин стосовно строків звернення до суду підлягають положення КЗпП України.
Тому, враховуючи, що наказ про виключення позивача зі списків особового складу військової частини (як документ, який містить відомості про нараховані суми, які підлягають виплаті при звільненні) датований та доведений до позивача 18.11.2022, то звернення позивача до суду з позовом (01.02.2023) відбулось в межах тримісячного строку, встановленого ст. 233 КЗпП України.
Перевіривши доводи поданої у порядку усунення недоліків заяви про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
Представник позивача наголошує на тому, що до спірних правовідносин на підставі ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції Закону України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ, що набрав чинності 19.07.2022) має застосовуватися тримісячний строк звернення до суду, оскільки спірні відносини стосуються саме виплати нарахованих при звільненні сум, а не питань щодо умов проходження публічної служби або звільнення з неї.
Втім, суд вкотре зазначає, що відповідно до частин 1 та 2 статті 233 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII у редакції, яка діяла до 19.07.2022, передбачалось, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Таким чином, до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати було визначено вказаними вище періодами.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 за № 2352-IX (далі - Закон № 2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, внесено зміни, зокрема до Кодексу законів про працю України.
Так, пунктом 18 частини 1 розділу І Закону № 2352-IX назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
«Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.
Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Отже, Законом №2352-IX внесено зміни до статті 233 КЗпП України, а відтак змінено нормативне регулювання правовідносин, які виникли з питань щодо стягнення заробітної плати, зокрема, починаючи з 19.07.2022, у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.
Тобто, після внесення Законом № 2352-IX коментованих змін, частиною 2 статті 233 КЗпП України не врегульовано питання щодо строку звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, а лише встановлено строк звернення до суду виключно у справах про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення) та у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).
Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX не передбачають особливої дії норм права для зміненої ним частини другої статті 233 КЗпП України, не містять жодних застережень щодо застосування цього закону, а тому він застосовується за загальними правилами дії у часі, у просторі та на коло осіб.
За правилами частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (в т.ч. вирішення судом питання щодо дотримання строків звернення до суду та відкриття провадження у справі).
Таким чином, на підставі частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України до спірних правовідносин підлягає застосуванню строк, передбачений приписами частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, яка є спеціальною нормою, відповідно до якої згідно із ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відтак, відповідно до чинного нормативно-правового регулювання на момент звернення до суду з цим позовом, у спорах, пов`язаних з прийняттям на публічну службу, її проходженням, звільненням з публічної служби, у тому числі щодо спорів про належні до виплати суми заробітної плати (грошового забезпечення) та інші виплати, пов`язані з проходженням та звільненням з публічної служби, встановлюється місячний строк.
Тому доводи представника позивача щодо застосування до спірних правовідносин щодо нарахованих при звільненні сум, на підставі ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції Закону України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ, що набрав чинності 19.07.2022), саме тримісячного строку звернення до суду суд оцінює критично та не приймає їх до уваги, а тому зазначені у заяві підстави не можуть бути розцінені поважними.
Суд наголошує, що представник позивача у заяві про поновлення строку на подання позовної заяви вказує, що позивач дізнався про порушення своїх прав 18.11.2022 (після доведення йому до відома наказу про виключення зі списків особового складу військової частини), однак, з позовом до суду через представника звернувся лише 01.02.2023, тобто понад місячний строк, встановлений ч.5 ст.122 КАС України, для звернення з позовом до суду. При цьому, представник позивача, на виконання вимог ухвал суду від 02.02.2023, від 15.02.2023, вкотре у заяві про поновлення строку на подання позовної заяви не обґрунтовує поважність пропуску такого строку (як то участь у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, тривала хвороба (перебування на стаціонарному лікуванні), неможливість звернутися до відповідача щодо отримання відповідної інформації (доказів) з приводу нарахованих коштів, тощо).
Будь-яких інших заяв у порядку усунення недоліків позовної заяви ні представником позивача, ні позивачем подано до суду, станом на сьогодні, не було.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч.5 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України).
З урахуванням наведеного вище, вбачається необхідним позовну заяву повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня прийняття ухвали.

Суддя І.Г. Шевченко