Справа № 460/15145/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 рокуСправа № 460/15145/22 пров. № А/857/15542/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача - Качмара В.Я.

суддів - Большакової О.О. Затолочного В.С.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2022 року (суддя Друзеко Н.В., м.Рівне, повний текст складено 4 жовтня 2022 року), -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУПФ-1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (далі ГУПФ-2) в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 01.04.2022 №67 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах( далі Рішення, Список №1 відповідно);

зобов`язати відповідача призначити та виплачувати з 07.02.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2022 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило ГУПФ-1, який із покликанням на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове рішення, про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі із посиланням на окремі обставини справи вказує, що в статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) вказано, що основною умовою для призначення цього виду пенсії є досягнення пенсійного віку, а саме передбачено пунктом 2 частини другої цієї статі, що пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників призначається після досягнення 50 років. Також відповідач вважає, що судом не враховано, що норми 114 Закону №1058-IV є чинними, оскільки після прийняття Конституційним Судом України рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 ( далі Рішення № 1-р/2020 ) «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII», Верховною Радою України не було внесено змін до статті 13 Закону №1788-XII.

У відповідності до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ГУПФ-1 безпідставно відмовило позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах, і останній має право на її призначення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та довідці №67 від 03.02.2022 Державне підприємство «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» ВП «Рівненська атомна електростанція» (далі - Довідка, ДП відповідно) позивач працювала в періоди з 28.03.2005 по 05.09.2007, з 06.09.2007 по 05.03.2009, з 01.04.2011 по 07.04.2011, з 08.04.2011 по 2.05.2011, з 01.09.2011 по 29.09.2011, з 18.04.2013 по 11.02.2015, з 27.02.2015 по 15.04.2015, з 16.04.2015 по 22.02.2022 на ДП на посадах, які передбачені Списком №1.

Цією Довідкою підтверджується особливий характер роботи та умов праці за період 2005-2022 років.

Так, по досягненню 45 років ОСОБА_1 звернувся до ГУПФ-1 із заявою від 22.03.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Під час розгляду справи встановлено, що зазначена заява позивача за принципом екстериторіальності розглядалась ГУПФ-2.

Рішенням ГУПФ-2 відмовлено позивачу у призначенні пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у зв`язку з недосягненням позивача віку 50 років.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положенням статті 1 Закону №1788-ХІІ встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV, який набрав законної сили з 01.01.2004.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Статтею 114 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Статтею 114 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 01 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок.

У силу вимог спеціальної вказівки у Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон № 2148-VIII) наведені вище норми закону підлягали застосуванню з 01 жовтня 2017 року.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком № 1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VIII) та пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, у редакції Закону №2148-VIII.

Однак, одночасно, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України Рішення № 1-р/2020.

Пунктом першим резолютивної частини Рішення№ 1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам».

Згідно з частиною 1 статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно, станом на 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 1, а саме: пункт «а» статті 13 Закону № 1788-XII, у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII, та пункт 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV-IV у редакції Закону № 2148-VIII.

Суд наголошує на тому, що правила означених законів містять розбіжність у величині показника який стосується вікового цензу та складає 45 років за пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII, у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII, та 50 років за пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV-IV у редакції Закону № 2148-VIII.

При вирішенні цього питання апеляційний суд посилається на частину 2 статті 6 КАС суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Тут слід зазначити, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Такий принцип гарантований статтею 8 Конституції України.

Відповідно суд вважає за доцільне застосовувати такі обов`язкові умови для призначення пенсії на пільгових умовах, як досягнення певного віку та наявність стажу роботи, посилаючись на пункт 3 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд дійшов до висновку, що позивач на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії та ухвалення Рішення № 1/-р/2020 досягла 45-річного віку, має достатній страховий та пільговий стаж, який підтверджується Довідкою та становить 26 років 05 місяців 27 днів страхового стажу, з врахуванням пільгового стажу 10 років 05 місяців 7 днів, а відтак суд вважає, що у неї виникло право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону №1788-XII

З урахуванням вищевказаного, апеляційний суд зазначає, що Рішення ГУПФ-2 прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення. Відповідно таке Рішення було прийняте без дотримання вимог та підстав, що визначені законодавством України.

Виходячи з вищенаведеного, в оскаржуваному судовому рішенні правильно встановлені обставини справи, не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2022 року без змін. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п?ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний