Справа № 200/4251/22
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року справа №200/4251/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року (повне судове рішення складено 04 листопада 2022 року) у справі № 200/4251/22 (суддя в І інстанції Арестова Л.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

05.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління) про:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача стосовно відмови виконувати певний обов`язок - виплачувати пенсію ОСОБА_1 на його особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Жовтневому відділенні Запорізького Регіонального управління Приватбанку;

- зобов`язання Управління здійснювати виплату поточної пенсії позивачу, в тому числі суму недоотриманої пенсії з 10.04.2019, на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Жовтневому відділенні Запорізького Регіонального управління Приватбанку.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що з метою сприяння відповідачу у виконанні покладених на нього обов`язків, позивач отримав рахунок у Жовтневому відділенні Запорізького Регіонального управління «Приватбанка». Заява про виплату пенсії або грошової допомоги із реквізитами рахунку позивача були передані відповідачу 03.02.2022 особисто позивачем за допомогою особистого електронного кабінету на вебпорталі Пенсійного фонду України. Проте, відповідач листом 24.03.2022 відмовив виплачувати пенсійні кошти позивача на визначений ним банківський рахунок, оскільки, нібито для виплати пенсії через поточні рахунки в банках позивачу необхідно особисто подати відповідачу заяву про виплату пенсії на його банківський рахунок. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його конституційні права на пенсійне забезпечення. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 24.11.2020 щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови виплачувати пенсію ОСОБА_1 на особистий банківський рахунок, відкритий у Жовтневому відділення Запорізького Регіонального управління АТ КБ «Приватбанк».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити на особистий банківський рахунок, відкритий у Жовтневому відділення Запорізького Регіонального управління АТ КБ «Приватбанк», належні ОСОБА_1 пенсійні виплати починаючи з 10.04.2019.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/4382/20-а від 14.09.2020 зобов`язано розглянути по суті заяву позивача від 10.04.2019 про призначення пенсії за віком. На виконання вимог рішення суду позивачу призначено пенсію за віком з 10.04.2019. Проте, для зарахування поточної пенсії, позивачу необхідно особисто надати відповідну заяву, видану установою банку. Станом на теперішній час заява про виплату пенсії до відповідача не надходила, тому нарахування та виплата пенсійних коштів позивачу з 10.04.2019 по 31.10.2022 не проводиться.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі №200/12317/19-а позовну заяву ОСОБА_1 до КостянтинівськоДружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії та зобов`язання відповідача вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення КостянтинівськоДружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 15.04.2019 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано КостянтинівськоДружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком від 10.04.2019 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням КостянтинівськоДружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 15 квітня 2020 року відмовлено в розгляді заяви ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В обґрунтування рішення зазначено, що відповідно заяви представника за дорученням від імені Брун П.Л. Меламеда Вадима до Пенсійного фонду України від 07.03.2019 вих. № 4248 перед виїздом за кордон заявник мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Заявником для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" надана копія закордонного паспорту, в якому не передбачена відмітка про місце проживання на території України. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи заявником не надана. Також, у рішенні зазначено, що ОСОБА_1 для призначення пенсії необхідно надати документи та докази згідно до вимог Порядку 22-1.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.09.2020 у справі №200/4382/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 28.02.2020 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, адреса: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, б.25) розглянути по суті заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) від 10.04.2019 про призначення пенсії за віком та надати належну оцінку поданим до заяви документам, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 24.11.2020, у зв`язку з відсутністю в пенсійні справі відомостей про фактичне місце проживання на території України та заяви щодо перерахування пенсійних виплат до уповноваженого банку, вирішено не проводити виплату пенсії з 10.04.2019 по пенсійній справі ОСОБА_1 .

03.02.2022 через вебпортал Пенсійного фонду України представник позивача звернувся із заявою вх.№ВЕБ-05001-Ф-С-22-012190 про поновлення виплат пенсії ОСОБА_1 на поточний банківський рахунок, відкритий у Жовтневому відділенні Запорізького Регіонального управління «ПриватБанк».

24.03.2022 листом вих.№4905-2946/М-15/8-0500/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області дало відповідь на звернення представника позивача в якій зазначило, зокрема, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 виплата (продовження виплати) пенсій особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України здійснюється в установах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та з використанням його платіжних пристроїв.

Відповідно до пункту 1.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення/перерахунку пенсій відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (із змінами від 25.11.2021 № 33-1), заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (в редакції ПКМУ №662 від 22.09.2016), в якій передбачено, що заява про виплату пенсії подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду за місцем проживання одержувача або приймається органом Пенсійного фонду від установи уповноваженого банку.

Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорту громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця проживання, і реєструються в установленому порядку.

Виходячи з вищевикладеного, для зарахування поточної пенсії, ОСОБА_1 необхідно особисто надати відповідну заяву, видану установою банку.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

По-перше, слід зазначити, що на виконання рішення суду у справі № 200/4382/20 пенсійним органом було призначено пенсію ОСОБА_1 з 10.04.2019, що визнає відповідач.

Рішенням Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 24.11.2020 вирішено не проводити виплату пенсії з 10.04.2019 (тобто, з дати призначення) по пенсійній справі ОСОБА_1 .

Тобто, у зв`язку з відсутністю в пенсійні справі відомостей про фактичне місце проживання на території України та заяви щодо перерахування пенсійних виплат до уповноваженого банку, пенсійний орган вирішив не проводити виплату, а не припиняв виплату пенсії, як зазначив в своєму рішенні місцевий суд.

При цьому позивач не оскаржував в цій справі рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 24.11.2020, не наводив доводів на предмет його протиправності, навпаки, стверджував, що задля виконання рішення суду у справі №200/4382/20 пізніше надав відомості про банківський рахунок, на який просив перераховувати пенсію.

Отже, посилання суду першої інстанції на протиправність цього рішення з посиланням на відсутність передбачених законом підстав для припинення виплати пенсії є необґрунтованими.

По-друге, судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання рішення суду у справі № 200/4382/20 відповідачем було призначено пенсію позивачу, однак пенсійний орган не розпочав виплату пенсії ОСОБА_1 . При цьому пенсійним органом не приймалось рішення про припинення виплати пенсії позивачу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач та його представник не погоджуються із діями відповідача, здійсненими на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, у справі № 200/4382/20. Позивач та його представник вважають, що пенсійний орган не у повному обсязі виконав рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.09.2020 у справі № 200/4382/20, зокрема призначив ОСОБА_1 пенсію за віком, однак так і не здійснив її виплату.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З огляду на вищевказане, колегія суддів зазначає, що рішення суду у справі № 200/4382/20, яке набрало законної сили, підлягало виконання пенсійним органом у повному обсязі.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів зазначає, що процесуальним засобом забезпечення належного та своєчасного виконання судового рішення є судовий контроль, підстави та порядок здійснення якого визначені статтею 382 та статтею 383 КАС України.

Так, відповідно до частин першої-другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною першою статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Верховний Суд звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (статті 382, 383), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є фактичне спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення у справі № 200/4382/20 порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статей 382, 383 КАС України (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Суд звертає увагу на те, що захист порушеного права особи на отримання безумовного виконання судового рішення, яке гарантується державою відповідно до статті 129-1 Конституції України, через звернення до суду у порядку судового контролю, порівняно з ініціюванням вирішення судом нового публічно-правового спору, має низку переваг для такої особи, зумовлених положеннями, зокрема, статей 383 та 249 КАС України, а саме, відсутність обов`язку сплачувати судовий збір, оперативність розгляду (заява в порядку судового контролю підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання; неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви) та ефективність виконання (за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє окрему ухвалу і направляє її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону).

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності пенсійного органу, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення у справі №200/4382/20, в окремому судовому провадженні не повинні розглядатися.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає об`єкту порушеного права. При розгляді позовних вимог позивачки стосовно фактичного невиконання окремого судового рішення у іншій справі, Суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 816/2016/17 (К/9901/50946/18), від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а (№ 11-1193апп18) та Верховного Суду у постановах від 21 серпня 2019 року у справі №295/13613/16-а, від 26 травня 2020 року у справах №522/5265/17, №522/1828/17.

Такий самий правовий висновок застосовано в постанові Верховного Суду від 27 липня 2022 року в аналогічній справі № 540/606/20.

Відтак, колегія суддів доходить висновку, що оскільки є така, що набрала законної сили постанова суду з того самого фактичного предмету спору (щодо призначення та виплати пенсії позивачці) і між тими самим сторонами, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту четвертого частини першої статті 238 КАС України.

З огляду на вищезазначені висновки суду щодо закриття провадження у справі, яка розглядається, колегія суддів не надає оцінку доводам касаційної скарги.

Суд також звертає увагу, що строк, передбачений частиною четвертою статті 383 КАС України, за наявності причин, які можуть бути визнані судом у справі № 200/4251/22 поважними, підлягає поновленню, зокрема, з огляду на закриття провадження у справі № 200/4251/22.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно із частиною першою статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки місцевий суд помилково розглянув справу у порядку адміністративного судочинства, то відповідно до пункту 1 частини першої статті 238, частини першої статті 319 КАС України, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 238, п. 3 ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 319 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року - скасувати, а провадження в справі № 200/4251/22 - закрити.

Повне судове рішення 21 лютого 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук