Справа № 160/20470/22
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.12.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, які виразилися у протиправній відмові у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 30.10.2022 року, а також у протиправному неврахуванні пільгового стажу роботи за Списком №1, тому:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1 ОСОБА_1 повністю періоди роботи з 29.04.1993 року по 31.03.1994 року, з 01.04.1994 року по 01.02.2015 року, з 02.02.2015 року по 02.08.2016 року, з 03.08.2016 року по 01.01.2018 року та з 02.01.2018 року по 31.03.2022 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати до загального стаду роботи період навчання ОСОБА_1 в Верхньодніпрвському металургійному технікумі з 01.09.1990 року по 24.06.1994 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 року з моменту звернення за призначенням пенсії, тобто з 30.10.2022 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 2 березня 2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VІІІ).
Позивач послалася на те, що набуття нею права на призначення згаданої пенсії підтверджується Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, яким зміни до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ щодо збільшення пенсійного віку, внесені Законом № 213-VІІІ, були визнані неконституційними.
Проте, відповідач відмовив у призначенні пільгової пенсії, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, посилаючись на пункт 1 частини другої статті 114 Закону.
Також, окремо позивач вказувала про протиправне та необґрунтоване не зарахування до пільгового стажу періодів її діяльності.
27.12.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
30.01.2023 від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що умовами, за яких можлива реалізація права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах є: зайнятість повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1; досягнення 50 років; наявність стажу роботи не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах; підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється за правилами Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, на підставі документів, визначених у пункті 11 цього Порядку, у тому числі, виданих архівними установами, зокрема, довідок про заробітну плату, або інших документів, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Наявні у трудовій книжці позивача записи не містять відомостей про зайнятість саме повний робочий день.
Також, представник відповідача зазначив, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Розділу XIV-1 Закону України № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайнятті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць -після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Таким чином, враховуючи той факт, що позивач звернулась до органу Пенсійного фонду України у віці що не дає, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на день звернення, у останньої відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, саме через відсутність необхідного віку.
09.02.2023 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що В трудовій книжці Позивачки в спірні періоди роботи відсутні відомості за визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1.
Відповідно до п. 20 Порядку № 637, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Такі довідки є обов`язковими, оскільки в трудових книжках не зазначається, у яких умовах працювали особи і чи були вони зайняті роботами, що передбачені Постановою № 461 або на певних виробництвах не менше 80% робочого часу.
Представник відповідача також зауважив, що до адміністративного позову позивач додала довідки, які уточнюють особливий характер роботи та умов праці, які необхідні для призначення пільгової пенсії, видані філією Вільногірській гірничо-металургійним комбінатом, але, як вказує представник відповідача вищезазначені довідки, не надавались позивачем до пенсійного органу, тож не були предметом розгляду при призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1.
Також представником відповідача зазначено, що Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 визнано не конституційними статтю 13, частину 2 статті 14, пункти а б-г статті 54 Закону України Про пенсійного забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-ХП.
При цьому стаття 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є чинною, неконституційною не визнавалась, а відтак норми цієї статті підлягають застосуванню під час визнання права на пенсію за віком на пільгових умовах особам, які працювали на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці.
Враховуючи вищевикладене, на думку представника відповідача, позовні вимоги щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 всі її періоди роботи та призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з моменту звернення (30.10.2022) Головне управління вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
13.02.2023 року на адресу суду від позивача надійшла заперечення на відзиви, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзиви є законодавчо необґрунтованими та такими, що не спростовують доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.10.2022 року, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1.
Зазначена заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.11.2022 року за №17 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, з огляду на наступне.

Як зазначено у спірному рішення, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають право працівники, зайняті повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список № 1) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 і за наявності страхового стажу не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - з 01 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року, при наявності страхового стажу з 01 квітня 2024 - не менше 20 років у жінок.

Вік заявника 47 років 6 місяців 1 день.

Страховий стаж особи становить 31 рік 10 місяців 1 день.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності.

Право ва пільгову пенсію визначити немає можливості, необхідно надати відповідні пільгові довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пільгової пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пільговий стаж особи становить 0 років 0 місяців 0 днів.

Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату з 30.04.2038 року або при набутті необхідного пільгового стажу та досягненням 50 - річного віку.

Не погоджуючись із такими діями пенсійного органу, позивач і звернулась до суду із даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Щодо доводів пенсійного органу про відсутність необхідного віку для призначення позивачу пільгової пенсії, суд зазначає про таке.

Частиною другою пунктом 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Натомість згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в чинні редакції, згідно із висновками рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року N 1-р/2020, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 ( 36-2003-п ) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року у справі №360/3611/20.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ, а не Закону № 1058-ІV.

Тому доводи пенсійного органу, що ОСОБА_2 не досягла необхідного віку для призначення пільгової пенсії є необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 45 років.

Щодо доводів пенсійного органу, викладених у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.11.2022 року за №17, що стосуються не зарахування трудового стажу позивача до пільгового стажу, суд зазначає про таке.

Частиною другою пунктом 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку №1 в даному випадку, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та досягнення відповідного віку, встановленого законом.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п. 1 зазначеного Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За змістом приписів пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону №1788-XII та п.1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З копії трудової книжки ОСОБА_2 , серії НОМЕР_2 , наданої до суду, встановлено, що в період:

- з 29.04.1993 по 31.03.1994, транспортувальник, роботи по веденню процесу транспортування, розподілу потоків продуктів збагачення дільниці доведення (на правах цеху) збагачувального виробництва у філії Верхньодніпровський гірничо-металургійному комбінаті;

- з 01.04.1994 по 01.02.2015, комірник складу готової продукції дільниці доведення (на правах цеху) збагачувального виробництва у Верхньодніпровському гірничо-металургійному комбінаті;

- з 02.02.2015 по 02.08.2016 комірник складу готової продукції дільниці доведення на правах цеху збагачувального виробництва у Верхньодніпровському гірничо-металургійному комбінаті;

- з 03.08.2016 по 01.01.2018, комірник складу готової продукції дільниці доведення (на правах цеху) збагачувального виробництва у Верхньодніпровському гірничо-металургійному комбінаті;

- з 02.01.2018 по 31.03.2022, комірник складу готової продукції дільниці доведення (на правах цеху) збагачувального виробництва у Верхньодніпровському гірничо-металургійному комбінаті.

Суд зазначає, що протягом вказаного періоду роботи позивача чинними були Списки №1, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 №36 та від 24.06.2016 №461.

Згідно довідок про пільговий стаж роботи за Списком №1 виданих філією «Верхньодніпровський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкреніон кемікал Продактс» від 19.11.2015 року за №01-23/579 та від 06.12.2022 року №229/99 встановлено, що

- з 29.04.1993 по 31.03.1994, транспортувальник, роботи по веденню процесу транспортування, розподілу потоків продуктів збагачення дільниці доведення (на правах цеху) збагачувального виробництва - Список №1 розділ XXII підрозділ 1, код 22.1-1б, постанова КМУ від 11.03.1994 №162;

- з 01.04.1994 по 01.02.2015, комірник складу готової продукції дільниці доведення (на правах цеху) збагачувального виробництва у Верхньодніпровському гірничо-металургійному комбінаті - Список №1 розділ XXII підрозділ 1, код 22.1-1б, постанова КМУ від 11.03.1994 №162;

- з 02.02.2015 по 02.08.2016 комірник складу готової продукції дільниці доведення на правах цеху збагачувального виробництва у Верхньодніпровському гірничо-металургійному комбінаті - Список №1 розділ ХХП підрозділ 1, Постанови КМУ від 16.01.2003 №36;

- з 03.08.2016 по 01.01.2018, комірник складу готової продукції дільниці доведення (на правах цеху) збагачувального виробництва у Верхньодніпровському гірничо-металургійному комбінаті - Список №1 розділ XXII підрозділ 1, Постанови КМУ від 24.06.2016 №461;

- з 02.01.2018 по 31.03.2022, комірник складу готової продукції дільниці доведення (на правах цеху) збагачувального виробництва у Верхньодніпровському гірничо-металургійному комбінаті - Списком №1 розділ XXII підрозділ 1, Постанови КМУ від 24.06.2016 №461.

Відтак, суд вказує, що період роботи ОСОБА_2 з 29.04.1993 по 31.03.1994, з 01.04.1994 по 01.02.2015, з 02.02.2015 по 02.08.2016, 03.08.2016 по 01.01.2018, 02.01.2018 по 31.03.2022, 02.01.2018 по 31.03.2022 Верхньодніпровському гірничо-металургійному комбінаті підлягають зарахування до пільгового стажу ОСОБА_2 за Списком №1.

Також, суд окремо звертає увагу, що у трудовій книжці ОСОБА_2 наявна відмітка про атестацію робочого місця, якою підтверджено право позивача на пенсію за Списком №1, що не було взято до уваги пенсійним органом під час прийняття спірного рішення.

Доводи пенсійного органу щодо неподання позивачем довідок про пільговий стаж роботи за Списком №1 виданих філією «Верхньодніпровський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкреніон кемікал Продактс» разом із заявою про призначення пенсії, суд зазначає про таке.

У відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати до загального стаду роботи період навчання ОСОБА_1 в Верхньодніпрвському металургійному технікумі з 01.09.1990 року по 24.06.1994 року, суд вказує про її безпідставність та необґрунтованість, оскільки відповідно до спірного рішення вказаний період навчання позивача в Верхньодніпрвському металургійному технікумі з 01.09.1990 року по 24.06.1994 року зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пільгову пенсію за віком, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Окрім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення зазначеної позовної вимоги буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного суду України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 30.10.2022 року та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи сторін не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Ольжича, 7, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.11.2022 року №817;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1 ОСОБА_1 повністю періоди роботи з 29.04.1993 року по 31.03.1994 року, з 01.04.1994 року по 01.02.2015 року, з 02.02.2015 року по 02.08.2016 року, з 03.08.2016 року по 01.01.2018 року та з 02.01.2018 року по 31.03.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 30.10.2022 року та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. Ольжича, 7, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський