Справа № 160/17647/21
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 160/17647/21

адміністративне провадження № К/990/3431/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС) на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022 у справі № 160/17647/21 за адміністративним позовом ТОВ «Компанія Платінум» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2021 позов ТОВ «Компанія Платінум» (далі також Товариство, позивач) задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № форми «Р» від 17.06.2021, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем « 14010100» на 7815707 грн (податкове зобов`язання з податку на додану вартість) та на 1953926,75 грн (штрафні/ фінансові санкції); визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № форми «Р» від 17.06.2021, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем « 11021000» на 8846 063 грн (з податку на прибуток).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2021 скасовано частково, позов ТОВ «Компанія Платінум» задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № форми «Р» від 17.06.2021 на суму грошового зобов`язання з податку на прибуток 7565271 грн. В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2021 у справі № 160/17647/21залишено без змін.

24.01.2023 відповідач направив на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022 в частині задоволених позовних вимог, в якій підставою касаційного оскарження зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4 частини другої статті 330 КАС у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, відповідач зазначає про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права (пункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі - ПК)) без урахування висновків Верховного Суду в постановах від 03.08.2020 у справі №826/7917/17, від 06.10.2020 у справі №826/13468/18 та від 18.08.2020 у справі № 640/8553/20.

Згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 03.08.2020 у справі №826/7917/17 за певних обставин документи можуть свідчити про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) можуть підпадати під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов`язань та власного капіталу суб`єкта господарювання. Водночас, з`ясування обставин реальності вчинення господарської операції вимагає ретельної перевірки доводів контролюючого органу про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або зафіксовані іншими доказами. Документи та інші дані, що спростовують реальність господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням змісту кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товару, змісту послуг, що надаються, тощо.

У постанові від 06.10.2020 у справі №826/13468/18 Верховний Суд виснував, що про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів (виконання робіт або послуг); не здійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному в облікових документах; відсутність таких документів.

Згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 18.08.2020 у справі № 640/8553/20 правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентами на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. За відсутності факту придбання товарів, робіт, послуг відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, проте недостовірних документів.

ГУ ДПС у касаційній скарзі стверджує про неможливість виконання ПП "ГРАНТ-ТРЕЙД", ТОВ "КОМПАНІЯ "ГРІВЕЛ", ТОВ "ВЕКТОР БІЗНЕС- БАЛАНС", ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "САНВЕСТ", ТОВ "КОМПАНІЯ "ОБІ ВАН", ТОВ "КОМПАНІЯ "ВСЕ ВЧАСНО", ТОВ "АГРЕГАТНИЙ СТАН", ТОВ "ДЕНОРА", ТОВ "ФУД-ПРОДАКТ", ТОВ "ОДЕСА-ІМПОРТ", ТОВ "НЕСТОРН", ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "МЕГАТРАНС", ТОВ "ПРОКСІТЕХНОТОРГ", ТОВ "ХІЛЛ КІНГС", ТОВ "ШЕРІДАНС ГРУП", ТОВ "АНДРОМО ОПТ ТОРГ" господарських операцій з позивачем через відсутність працівників, обладнання, наявність кримінальних справ, відсутність документів, які б підтверджували місце виконання послуг.

Доводи відповідача щодо іншого застосування норми пункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022, у порівнянні з наведеними вище постановами Верховного Суду, стосуються оцінки доказів у справі №160/17647/21 судом апеляційної інстанції, що суперечить частині першій статті 341 КАС щодо меж касаційного перегляду справи.

Стосовно обґрунтування ГУ ДПС підстави касаційного оскарження посиланням на обставини причетності ПП "ГРАНТ-ТРЕЙД", ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "САНВЕСТ", ТОВ "ПРОКСІТЕХНОТОРГ", ТОВ «ШЕПЕРІДАНС ГРУП» до кримінальних проваджень та засудження директора ТОВ "ХІЛЛ КІНГС" ОСОБА_1 вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2021 у справі №201/1838/21 за частиною другою статті 205-1 Кримінального кодексу України, то таке обґрунтування зроблено без врахування висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вирок щодо посадової особи контрагента платника податків, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею у зв`язку із закінченням строків давності не створюють преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача в адміністративній справі. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності. Велика Палата Верховного Суду підтвердила, що до постановлення вироку в кримінальному провадженні протокол допиту під час досудового розслідування не може вважатися належним доказом в адміністративному судочинстві. Доказове значення такого протоколу визначено частиною четвертою статті 95 Кримінального процесуального кодексу України, якою встановлено, що суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу; суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Доводи ГУ ДПС у касаційній скарзі щодо підстави касаційного оскарження вище зазначених судових рішень лежать у площині оцінки судами першої та апеляційної інстанцій доказів у справі, а не у площині правильного застосування норм матеріального права, можуть стосуватися підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини четвертої статті 328, частини другої статті 353 КАС (відповідно до доводу про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при оцінці доказів у справі), яка, однак, ГУ ДПС у касаційній скарзі не вказана.

Водночас, згідно з положеннями частини першої статті 341 КАС суд касаційний перегляд справи здійснюється відповідно до зазначеної в касаційній скарзі підстави касаційного оскарження та доводів на підтвердження підстави касаційного оскарження.

Вимога норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС щодо зазначення у касаційній скарзі підстави (підстав) касаційного оскарження не обмежується вимогою щодо формального зазначення відповідного пункту частини четвертої статті 328 КАС, а стосується наявності (існування) відповідної підстави касаційного оскарження. Таке тлумачення норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС підтверджується положеннями частини першої статті 328 КАС щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у випадках, передбачених КАС.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи наведене вище, касаційна скарга ГУ ДПС підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022 повернути.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяЄ.А. Усенко