Справа № 340/3988/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 340/3988/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Керівника Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року в адміністративній справі №340/3988/22 (головуючий суддя першої інстанції Дегтярьова С.В.) за позовом Керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області до Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 26.08.2022 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо приведення штатної чисельності Служби у справах дітей Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області відповідно до нормативів, установлених ч.6 ст.4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей»;

- зобов`язати відповідача вчинити певні дії, спрямовані на приведення штатної чисельності Служби у справ дітей Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області відповідно до нормативів, установлених зазначеним Законом, а саме доукомплектувати Службу ще на 1 особу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на території Приютівської селищної ради Олександрійського району проживають 2258 дітей та 245 дітей із числа внутрішньо переміщених осіб. При цьому, згідно структури та штатної чисельності служби у справах дітей Приютівської селищної ради складається з 2 штатних одиниць, натомість повинна складати 3 штатні одиниці. Отже, прокурор вважає, що Приютівська селищна рада не виконує належним чином повноваження із забезпечення, дотримання та захисту прав дітей, оскільки, як орган місцевого самоврядування, допустила у спірних правовідносинах протиправну бездіяльність.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Визначена законом: «штатна чисельність служб у справах дітей установлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, які проживають у районі», судом і рішенні звужено трактується як «не може бути більшою ніж один працівник на тисячу дітей». У такому тлумаченні суду норма втрачає свій зміст та спосіб захисту дітей, які заклав в цю норму законотворень. Питання функціонування служб у справах дітей із достатньою кількістю працівників для виконання своїх обов`язків постає вкрай гостро. Реалізація державної політики у сфері забезпечення прав дитини є безпосереднім обов`язком об`єднаної територіальної громади. Забезпечення інтересів дитини має бути першочерговим завданням адміністративного органу у всіх процесах, пов`язаних із прийняттям рішень з питань інтересів дітей.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідач - Служба у справах дітей Приютівської селищної ради створена на підставі рішення Приютівської селищної ради від 10.04.2020 року №596, яким також затверджено структуру та штатну чисельність працівників Служби у справах дітей Приютівської селищної ради в кількості 2 штатних одиниць - начальника служби та провідного спеціаліста (а.с.31, 43).

Рішенням Приютівської селищної ради від 14.01.2022 року №560 внесено зміни до рішення сесії від 10.04.2020 року №596 «Про створення служби у справах дітей Приютівської селищної ради» та викладено Положення (додаток 1) в новій редакції (а.с. 44-54).

30.11.2021 року Олександрійською окружною прокуратурою Кіровоградської області направлено вимогу в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» до Приютівського селищного голови з вимогою надати прокуратурі інформацію щодо кількості дітей, що проживає на території населених пунктів, що входять до складу ОТГ, чисельність працівників служби у справах дітей (надати копію рішення про затвердження чисельності працівників служби у справах дітей) (а.с.24-25).

Відповідно до інформації Приютівської селищної ради за №50-02-09 від 18.04.2022 року станом на 01.12.2021 року на території селищної ради проживає 2326 дітей та відповідно до структури та штатної чисельності служби у справах дітей, затвердженої додатком 2 до рішення Приютівської селищної ради від 10.04.2020 року №596, штатна чисельність станом на 15.12.2021 року складає 2 штатні одиниці: начальник служби та провідний спеціаліст (а.с.26).

24.05.2022 року Олександрійською окружною прокуратурою Кіровоградської області повторно направлено вимогу в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» до Приютівського селищного голови з проханням додатково надати інформацію чи виносилось питання щодо збільшення штатної чисельності служби у справах дітей на сесію Приютівської селищної ради, її виконавчого комітету чи на розгляд селищного голови, а також інформацію щодо кількості дітей, що проживають на території станом на 01.06.2022 року (а.с. 27-28).

Згідно з інформацією Приютівської селищної ради №325-02-09 від 03.06.2022 року станом на 01.06.2022 року на території Приютівської селищної ради проживає 2258 дітей. Також повідомлено, що штатна чисельність Служби у справах дітей складає 2 штатні одиниці та питання щодо збільшення штатної чисельності Служби на сесії протягом звітного періоду 2022 року службою у справах дітей не виносились. До вказаного листа додано рішення Приютівської селищної ради від 10.04.2020 року №596, додаток 1 «Положення про службу у справах дітей Приютівської селищної ради» та додаток 2 до рішення Приютівської селищної ради від 10.04.2020 року № 596 «Штатна чисельність служби у справах дітей Приютівської селищної ради» (а.с.29-54).

23.06.2022 року Олександрійською окружною прокуратурою Кіровоградської області направлено вимогу в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» до Приютівського селищного голови з вимогою надати інформацію щодо штатної чисельності служби у справах дітей станом на 01.07.2022 року, щодо кількості дітей, що проживають на території станом на 01.07.2022 року, з виділенням окремо категорій дітей, які мають відповідний статус та щодо кількості внутрішньо переміщених осіб-дітей, які перебувають на обліку станом на 01.07.2022 року (а.с. 55-56).

Відповідно до інформації Приютівської селищної ради від 14.07.2022 року станом на 01.07.2022 року на території Приютівської селищної ради проживає 2258 дітей в тому числі 62 дитини-сироти та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також 245 дітей із числа внутрішньо переміщених осіб, діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування із числа внутрішньо переміщених осіб на обліку відсутні. Штатна чисельність Служби у справах дітей складає 2 штатні одиниці та питання щодо збільшення штатної чисельності Служби на сесії протягом звітного періоду 2022 року службою у справах дітей не виносились (а.с.57).

Вважаючи, що фактична штатна чисельність працівників служби у справах дітей Приютівської селищної ради становить 67% від передбаченої законодавством норми, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що Рішенням Приютівської селищної ради від 10.04.2020 року №596, затверджено структура та штатна чисельність служби у справах дітей з кількістю 2 штатні одиниці, з яких начальник служби - 1, провідний спеціаліст - 1. Відповідно до ч.7 ст.4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» штатна чисельність працівників районних, міських, районних у містах служб у справах дітей установлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, які проживають у районі, та не більше ніж на дві тисячі дітей, які проживають у місті, районі у місті. Штатна чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад встановлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду. Призначення ж меншої кількості працівників є виключним правом органу через відсутність легітимних на це заборон, позиція прокурора свідчить про помилкове тлумачення даної норми.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Спірним в цій справі є наявність чи відсутність порушення з боку відповідача законодавства у питанні невідповідності штатної кількості працівників служби у справах дітей вимогам закону.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадках і в порядку, що визначені законом.

За приписами частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Крім того, і факт порушення інтересів держави, і факт наявності загрози порушення інтересів держави (у випадку такої загрози), та одночасно факт того, що захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, як і відсутність такого органу, прокурору при поданні позову належить доводити відповідними нормами та доказами.

Згідно частини 4 статті 53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно тексту адміністративного позову, прокурор звертається в інтересах держави та обґрунтовує таке право звернення тим, що в даному випадку, прокуратура є тим органом, який функціонує в суспільстві для формулювання і захисту громадських інтересів, а тому державна політика у цій сфері зачіпає інтереси суспільства.

В даному випадку прокурор звернувся до суду з позовом на захист інтересів держави, яка відповідно до міжнародних норм, вимог ст.ст.46, 52 Конституції України та прийнятих на її основі інших нормативно-правових актів гарантує, забезпечує та охороняє права та свободи дітей, у тому числі соціально вразливих категорій, а саме: дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах.

Проте, позивачем в позові не зазначено, в чому саме полягає порушення цих інтересів держави або необхідність їх захисту, відсутності органу, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, та не доведено з наданням відповідних доказів наявності такого порушення чи загрози.

Згідно зі статтями 3, 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-111 кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують, зокрема проведення державної політики у сфері охорони дитинства, розроблення і здійснення галузевих та регіональних програм поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, вирішення інших питань у цій сфері; вирішення питань щодо забезпечення прав дітей, встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» здійснення соціального захисту дітей і профілактики серед них правопорушень покладається в межах визначеної компетенції, зокрема, на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері сім`ї та дітей, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері сім`ї та дітей, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім`ї та дітей, відповідні структурні підрозділи обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів міських і районних у містах рад. У здійсненні соціального захисту і профілактики правопорушень серед дітей беруть участь у межах своєї компетенції інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації незалежно від форми власності, окремі громадяни.

Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері сім`ї та дітей, та реалізує державну політику у сфері сім`ї та дітей, є Міністерство соціальної політики України.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім`ї та дітей, служби у справах дітей, зокрема, мають право:

- приймати з питань, що належать до їх компетенції, рішення, які є обов`язковими до виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами та місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності і громадянами;

- перевіряти стан роботи із соціально-правового захисту дітей у закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, спеціальних установах і закладах соціального захисту для дітей незалежно від форми власності;

- порушувати перед органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування питання про накладення дисциплінарних стягнень на посадових осіб у разі невиконання ними рішень, прийнятих центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім`ї та дітей, службами у справах дітей.

Згідно статті 16 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування у межах своєї компетенції здійснюють контроль за діяльністю органів і служб у справах дітей, спеціальних установ і закладів соціального захисту для дітей.

У відповідності до статті 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» 17 березня 2011 року №3166-VI міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Таким чином, з огляду на наявність функції контролю за діяльністю органів і служб у справах дітей, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту прав дітей не позбавлений права звернення до суду, якщо це необхідно для здійснення його повноважень, що свідчить про те, що прокурор не довів належними доказами того, що в даному випадку він здійснює представництво в суді законних інтересів держави через порушення або загрозу порушення інтересів держави, через відсутність органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Відповідно до пункту 3 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №423 одним із основних завдань Мінсоцполітики є забезпечення формування та реалізації державної політики з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 30.12.2020 року №868 затверджено Методичні рекомендації щодо організації та забезпечення діяльності територіальної громади у сферах соціального захисту населення та захисту прав дітей (далі по тексту - Методичні рекомендації), які розроблено з метою організації виконання власних і делегованих повноважень та функцій у сферах соціального захисту населення та захисту прав дітей, забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків, запобігання та протидії домашньому насильству та насильству за ознакою статі, протидії торгівлі людьми виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до статті 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Статтею 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно із частиною 2 статті 142 Конституції України територіальні громади сіл, селищ і міст можуть об`єднувати на договірних засадах об`єкти комунальної власності, а також кошти бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, організацій і установ, створювати для цього відповідні органи і служби.

Статтею 34 Закону України від 21.05.1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі по тексту - Закон №280/97-ВР) визначені питання, вирішення яких віднесено до компетенції виконавчих органів місцевого самоврядування, зокрема, вирішення відповідно до законодавства питань про надання пільг і допомоги, пов`язаних з охороною материнства і дитинства; вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування, забезпечення утримання та виховання дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Відповідно до статті 40 Закону №280/97-ВР виконавчі органи сільських, селищних, міських рад крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.

Пунктом 1.3. зазначених вище Методичних рекомендацій №868 рекомендовано у структурі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (незалежно від кількості жителів) передбачити утворення підрозділів з питань соціального захисту населення, служби у справах дітей, їх взаємодію з адміністраторами центру надання адміністративних послуг (далі - ЦНАП), іншими уповноваженими посадовими особами та суб`єктами господарювання, які діють на території громади.

Виконавчому органу сільської, селищної, міської ради рекомендовано визначити вид структурного підрозділу з питань соціального захисту населення (управління, відділ, сектор) відповідно до норм, визначених законодавством, з урахуванням потреб мешканців територіальних громад і необхідності забезпечення ефективної організації соціального захисту населення.

Службу у справах дітей рекомендовано підпорядкувати голові сільської, селищної, міської ради, який є головою органу опіки і піклування, що приймає рішення щодо захисту дітей.

Згідно п.3.1 Методичних рекомендацій №868 для виконання визначених законодавством повноважень щодо захисту прав дітей міські, районні у містах (у разі їх утворення), сільські, селищні ради забезпечують, зокрема утворення служб у справах дітей.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням сесії Приютівської селищної ради від 10.04.2020 року №596 створено службу у справах дітей Приютівської селищної ради та затверджено Положення про службу у справах дітей Приютівської селищної ради (а.с.31-42).

Рішенням від 14.01.2022 року №560 внесено зміни до рішення сесії від 10.04.2020 року №596 «Про створення служби у справах дітей Приютівської селищної ради» та викладено Положення (додаток 1) в новій редакції (а.с.44-54).

Відповідно до Розділу І Положення про службу у справах дітей Приютівської селищної ради, служба є структурним підрозділом та виконавчим органом Приютівської селищної ради, утворюється рішенням селищної ради відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», і в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, забезпечує виконання покладених на службу завдань. Служба має право юридичної особи та в межах, визначених законодавством України, приймає самостійні рішення, які оформляються актами та наказами, за підписом начальника служби, має свою печатку та утримується за рахунок коштів бюджету Приютівської селищної ради.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують вирішення питань щодо встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих, житлових і майнових прав та інтересів дітей та осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до частини 7 статті 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» штатна чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад встановлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду.

Прокурор, стверджує, що фактична штатна чисельність працівників служби у справах дітей Приютівської селищної ради становить 67% від передбаченої законодавством норми.

Вказаний довод позивача взагалі є безпідставним, оскільки штатна чисельність працівників служби у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад у відсоткову визначені не передбачена.

Аналізуючи зміст наведеної вище норми частини 7 статті 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», суд звертає увагу, що вказана норма не є прямо імперативною, адже не містить ознак категоричного розпорядження.

Відповідна норма має ознаки диспозитивності, адже допускає відхилення від прямої вказівки, а саме: у формулюванні «але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду».

Тобто, призначення кількості працівників служби в селищних радах відповідних територіальних громад є виключним правом органу через відсутність легітимних на це заборон, та чисельність працівників служби у справах дітей в селищних радах відповідних територіальних громад не може бути меншим як один працівник.

Рішенням Приютівської селищної ради від 10.04.2020 року №596 затверджена структура та штатна чисельність служби у справах дітей з кількістю 2 штатні одиниці, з яких начальник служби - 1, провідний спеціаліст - 1 (а.с.43).

З урахуванням наведених вище обставин, в їх сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Ухвалою суду першої інстанції від 02.09.2022 року вказана справа визнана незначною.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Керівника Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року в адміністративній справі №340/3988/22 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року в адміністративній справі № 340/3988/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак