Справа № 363/1023/23
Суддя: Дьоміна О. П.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"21" лютого 2023 р. Справа № 363/1023/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21 лютого 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Дьоміна О.П., ознайомившись із матеріалами адміністративного позову ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Леськов Валерій Петрович до Київської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

20.02.2023 року позивачка, через свого представника, звернулася до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою до Київської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, в якій просила: скасувати постанову начальника Київської митниці Державної митної служби України Сілюка С.В. від 15.09.2022 року у справі про порушення митних правил за №1758/10000/22 про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 481 Митного кодексу України та накладення штрафу в розмірі 34 000 грн. та закрити вищезазначену справу про порушення митних правил за відсутністю у діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення. Крім того просила суд поновити їй строк на звернення до суду з даним позовом, оскільки з оскаржуваною постановою представник позивача адвокат Леськов В.П. ознайомився лише 08.02.2023 року у Вишгородському районному відділі ДВС Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження за №70947132 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу за оскаржуваною постановою, при цьому раніше відповідач не вручав позивачці оскаржувану постанову, а тому передбачений ст. 286 КАС України строк повинен обчислюватися з 09.02.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина 2 ст. 44 КАС України зазначає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали позовної заяви, вважаю, що вона не відповідає вимогам ст. 160 КАС України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав:

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; найменування суду, до якого вона подається; номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Відповідно до ст. 4 КАС України - позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Стаття 5 цього Кодексу наголошує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до вимог ст. 46 КАС України - сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. При цьому п озивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Щодо "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року за №18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним". Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним і стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. При цьому п озовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови), випливає зі змісту ст. 286 КАС України.

Зі змісту поданого представником позивачки адвокатом Леськовим В.П. до суду позову вбачається, що останній звертається до суду в інтересах ОСОБА_1 . При цьому з доданого до позову договору про надання правової допомоги від 07.02.2023 року слідує, що адвокат Леськов В.П. уклав його з ОСОБА_1 , що також підтверджується і копією ордеру на надання правничої (правової) допомоги, а саме - ОСОБА_1 .

Крім того предметом вказаного позову є постанова в справі про порушення митних правил за №1758/10000/22 від 15.09.2022 року, винесена начальником Київської митниці Сілюком С.В. стосовно ОСОБА_1 .

Також з долучених адвокатом додатків до позову вбачається, що договір оренди транспортного засобу, укладений з ОСОБА_1 ; в специфікації за №1 вказана ОСОБА_1 ; постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.02.2023 року серії ВП №70947132, винесена ст. державним виконавцем Вишщгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області стосовно ОСОБА_1 тощо.

Крім того ст. 25 КАС України передбачено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Позивачка, в інтересах якої до суду звертається адвокат Леськов В.П. спрямувала зазначений позов до Вишгородського районного суду Київської області, зазначаючи в позовній заяві, що зареєстрована саме у м. Вишгороді, при цьому жодних доказів, які б підтверджували зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивачки до позову не додано.

Таким чином, в порушення ч. 4 ст. 161 КАС України представником позивачки до позовної заяви не додано всіх наявних в нього доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються зазначені позовні вимоги, а саме належним чином засвідчені копії паспорту позивачки, інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування, знаходження) позивачки та довідку про присвоєння їй ідентифікаційного номеру. При цьому вимоги щодо надання суду зазначених документів не є формальними, оскільки представником позивачки в позовній заяві зазначені певні відомості, які не підтверджені відповідними доказами. Крім того з позову та додатків до нього вбачається відмінність в написанні «по батькові» позивачки, а тому для повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, необхідно усунути вказані недоліки, шляхом подання належним чином засвідчених копій документів.

Такі обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам КАС України, а тому, згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України, вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачці строку для усунення вказаних недоліків.

При цьому залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Крім того необхідно врахувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

На підставі викладеного, слід дійти висновку про залишення позовної заяви без руху та надання позивачці та її представнику строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання зазначеної ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 25, 160, 168, 169 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Леськов Валерій Петрович до Київської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил - залишити без руху.

Встановити позивачці та її представнику строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Роз`яснити позивачці та її представнику, що в разі неусунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Дьоміна