Справа № 500/16/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/16/23

13 лютого 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просить:

визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №26 від 11.11.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 05.08.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон № 796-XII). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №26 від 11.11.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, покликаючись на те, що позивач не підтвердила мінімально необхідний період роботи чи проживання на території зони посиленого радіологічного не менше 4 років станом на 01.01.1993.

Беручи до уваги наявність посвідчення, відповідно до якого ОСОБА_1 є постраждалою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, як особа яка постійно проживала на території зони посиленого радіологічного контролю та має право на пільги і компенсацію, позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 04.01.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 20.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

02.02.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Тернопільській області подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що згідно з довідками про реєстрацію місця проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю №592 від 01.08.2022 та №272 від 30.08.2022 станом на 01.01.1993 можливо зарахувати періоди з 06.10.1987 по 31.08.1988, з 01.03.1990 по 31.12.1992 (що складає 3 роки 8 місяців 26 днів).

Крім того, повідомляємо, що у довідці №272 від 30.08.2022 відсутнє посилання на постанову Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 про віднесення даного населеного пункту до переліку населених пунктів, які входять до 4 зони посиленого радіоекологічного контролю.

Представник зазначив, що Верховний Суд у постанові від 17 червня 2020 року по справі №572/456/17 вказав на те, що під час розгляду справи щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" потрібно перевірити, чи постійно проживав або постійно працював позивач у зоні посиленого радіологічного контролю.

Відтак, наявний період проживання позивачки у зоні посиленого радіологічного контролю є недостатнім для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, підстав для застосування початкової величини зниження пенсійного віку на даний час у позивача немає.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві своїм правом не скористався та відзиву до суду не подав.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповіді на відзив, поданому до суду 06.02.2023, представник позивача відзначив, що наявність у позивача статусу особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи відповідачем не оспорюється, посвідчення є чинним та вказує на те, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що свідчить і лист Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації. Крім того, факт постійного проживання ОСОБА_1 на території зони посиленого радіоекологічного контролю, до якого було віднесено м.Чортків Тернопільської області підтверджено доказами, наявними в матеріалах справи.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що особа ОСОБА_1 стверджується згідно паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 від 01.02.1997, та досягнення пенсійного віку - 55 років.

Доказами постійного проживання чи/або роботи позивачки в смт. Заводське та селі Сосулівка Чортківського району Тернопільської області (в спірний період часу) є документ про надання статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (п.4 ч.І ст.11 Закону №796-ХІІ) шляхом видачі 17.08.1993 Тернопільською обласною державною адміністрацією посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (Категорія 4) серія НОМЕР_2 .

Наявність у позивача статусу особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи відповідачем не оспорюється, посвідчення є чинним, що підтверджується листом Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації № 04-03-09/4287 від 29.12.2022 та вказує на те, що вона згідно положень Закону №796-ХІІ та Порядку №51, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Факт роботи та проживання ОСОБА_1 на територіях зони посиленого радіоекологічного контролю, до яких було віднесено смт. Заводське та село Сосулівка Чортківського району Тернопільської області згідно постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 р. випливає з таких обставин та стверджується наступним чином.

Як слідує з трудової книжки серія НОМЕР_3 від 02.09.1985 позивач з 27.08.1985 по 19.02.1988 перебувала в трудових відносинах з Чортківським професійно - технічним училищем №29 (пункти 2-4, запису), отже, є такою, що на момент аварії на Чорнобильській АЕС (26.04,1986), і до 31.07.1986 р. перебувала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, працюючи у ній по 19.02.1988, а тому в обчисленні з 26.04.1986 по 19.02.1988 становить 01 рік 09 місяців 24 дні.

Як видно з довідки Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області від 01.08.2022 № 592 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно була зареєстрованою в АДРЕСА_1 з 06.10.1987 по вересень 1988 (31.08.). Зазначено, що згідно постанови КМУ №106 від 23.07.1991 Заводське включено до переліку населених пунктів, віднесених до ІV зони посиленого радіоекологічного контролю.

Також з довідки Сосулівського старостинського округу від 30.08.2022 № 272 підтверджено періоди проживання (прописка/реєстрація) ОСОБА_1 з 14.03.1989, відомості про зняття з обліку відсутні, з 01.03.1990 по 21.02.1995, з 12.11.1998 по 11.02.2000, у якому відповідачем підтверджено проживання з 01.03.1990 по 31.12.1992 (станом на 01.01.1993), 3 роки 8 місяців 26 днів.

Разом, з тим позивач працювала на радіоактивно забрудненій території про що зазначено, і цей період з моменту аварії на ЧАЕС до дня припинення трудових відносин становить 01 рік 09 місяців 24 дні (з 26.04.1986 по 19.02.1988), однак відповідач протиправно не врахував даний період роботи на території зони радіоактивного забруднення.

Таким чином, з урахуванням підтвердженого відповідачем проживання позивача на територіях радіоактивного забруднення (3 р. 8 міс. 26 дн.) та факт її роботи на такій території (01 р. 09 міс. 24 дн.) в сукупності на 01.01.1993 становить 05 років 06 місяців 20 днів.

Крім того, згідно з довідкою Сосулівського старостинського округу від 07.12.2022 № 32 та доданого до нього акту, складеним 03.11.2022 органом місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживала в с. Сосулівка Чортківського району Тернопільської області з вересня 1988 по березень 1990 - без реєстрації.

01.06.1988 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрували шлюб в с. Сосулівка, що вбачається із свідоцтва серія НОМЕР_4 від 01.06.1988, опісля прізвище дружини - ОСОБА_4 , актовий запис №5.

Тут же у позивача ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5 , що випливає із свідоцтва серія НОМЕР_5 від 07.09.1991, якому було надано статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (посвідчення серія НОМЕР_6 від 29.05.1995 р.).

Таким чином, наданими суду доказами стверджується те, що ОСОБА_1 станом на 01.01.1993 постійно проживала і працювала на територіях зони посиленого радіоекологічного контролю не менше 4-х років, і в подальшому до 11.02.2000, не менше 9 років, відтак є підставою для додаткового зниження пенсійного віку на один рік за три роки проживання чи/або роботи на зазначеній території, але не більше 5 років.

Як вбачається з оспорюваного рішення від 11.11.2022 р. про відмову у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, пенсійним органом на підставі зазначених довідок визначено, що період проживання позивачки в зоні посиленого радіоекологічного контролю становить 3 роки 8 місяців 26 днів, а саме з 06.10.1987 по 31.08.1988, з 01.03.1990 по 31.12.1992 . При цьому, зазначено про відсутність посилання на постанову КМУ № 106 від 23.07.1991 про віднесення даного населеного пункту (село Сосулівка Чортківського району Тернопільської області) до переліку населених пунктів, віднесених до ІV зони посиленого радіоекологічного контролю (довідка № 272, 30.08.2022).

Згідно розрахунку страхового списку, складеного пенсійним органом (форма PC - право) становить 33 роки 03 місяці 13 днів, і є достатнім для призначення спірної пенсії.

03.11.2022 позивач звернулася із заявою до відповідача про призначення пенсії, за результатами розгляду якої 20.12.2022 відділ обслуговування громадян №12 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомив про відмову у призначені пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посилаючись на рішення 11.11.2022, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (екстериторіальний розгляд).

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішення відповідачів на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 ч.1 ст.11 Закону № 796-XII визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4 (п.4 ч.1 ст.14 Закону № 796-XII).

Відповідно до абз.6 п.2 ч.1 ст.55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, для отримання пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону № 796-XII особа має відповідати певним вимога.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст.55 Закону № 796-XII, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області у рішенні №13 від 09.08.2022 послалось відсутністю підстав для зменшення пенсійного віку, а саме проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років.

Як встановлено судом, Тернопільською обласною державною адміністрацією 17.08.1993 видано позивачу посвідчення (категорія 4) серія НОМЕР_2 , як громадянину, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується також листом Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації від 29.12.2022 №04-03-09/4287.

Статус ОСОБА_1 , як постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи особи 4 категорії відповідачами не заперечувався.

Пунктом 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501, який діяв на момент видачі позивачу посвідчення, визначено, що громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Відповідно до ст.65 Закону № 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що зазначеним посвідченням підтверджується те, що ОСОБА_1 відповідно до п.4 ч.1 ст.11 Закону № 796-XII належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, як така, що станом на 01.01.1993 проживала або працювала на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років, а тому на підставі Закону № 796-XII дає право на пільги і компенсації, в тому числі на призначення спірної пенсії.

Отже, загалом із встановлених судами обставин доведеним є факт проживання та роботи позивачем у зоні поселеного радіоекологічного контролю понад 9 років, що дає їй право на додаткові 3 роки зниження пенсійного віку.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, оскільки позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на зменшення пенсійного віку на п`ять років, як особа, яка постійно проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю і станом на 01.01.1993 прожила у цій зоні не менше 4 років та достатній страховий стаж, з урахуванням зарахованого відповідачем самостійно, суд приходить до висновку про невідповідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №26 від 11.11.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону № 796-XII критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Як передбачено п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України).

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Суд констатує, що у спірних правовідносинах нормами чинного законодавства, враховуючи наявність у ОСОБА_1 , 04.08.1967, права на зменшення пенсійного віку на п`ять років та достатнього страхового стажу, не передбачено альтернативних способів поведінки, дій, рішень суб`єкта владних повноважень, окрім як призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону № 796-XII.

З приводу дати, з якої слід призначити пенсію позивачу, то суд зауважує, що згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Матеріалами справи підтверджено, що пенсійного віку із застосуванням норм ст.55 Закону № 796-XII позивач набув 04.08.2022. Із заявою про призначення пенсії звернувся 03.11.2022, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку.

Відтак з урахуванням наведеного, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, для реалізації ним у повній мірі гарантованого Конституцією України права на належне пенсійне забезпечення, порушеного протиправною відмовою відповідача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст.55 Закону № 796-XII з 05.08.2022, тобто з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не довели правомірності оскаржуваних дій, рішень.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає задоволенню, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (який допустив порушення прав позивача) підлягає судовий збір у розмірі 992,40 грн, сплачений відповідно до квитанції № 64283526 від 29.12.2022 та за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області у розмірі 1073,60 грн, сплачений відповідно до квитанції №64360219 від 10.01.2023.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №26 від 11.11.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 05.08.2022.

Стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

- Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження/місце проживання: вул. Бульварно-Кудрявська, 16,м. Київ 53,04053 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.