Справа № 420/18143/22
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) до фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду із позовом звернулося Головне управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС), в якому просить стягнути з відповідача податковий борг у розмірі 830 959,88 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що фізична особа - платник податків ОСОБА_1 є платником податків та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до довідки про податкову заборгованість та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість ОСОБА_1 по земельному податку станом на 08.11.2022 року становить 1420815,43 грн, однак стягненню підлягає 830 959,88 грн згідно розрахунку податкового боргу.

Заборгованість по земельному податку з фізичних осіб виникла в результаті: податкового повідомлення-рішення №1507-5107-1554 від 30.06.2018 року на суму 377853,56 грн (основний платіж), податкового повідомлення-рішення №44305-5107-1554 від 05.07.2019 року на суму 377 853,56 грн (основний платіж), нарахування пені, з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби у загальній сумі 75252,76 грн.

29.09.2015 податковим органом винесено податкову вимогу форми «Ф» №1219-23, яку направлено платнику, однак борг не погашено.

Ухвалою суду від 15.12.2022 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову (а.с.37).

Ухвалою суду від 23.12.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 55).

Відповідачка надала до суду відзив на позовну заяву, у якому не заперечувала про наявність податкового боргу та його розрахунку. Проте вважала, що податковий борг є безнадійним, у зв`язку з пропуском ГУ ДПС 1095 денного строку з дня виникнення боргу для його стягнення, та підлягає списанню на підставі ст.101-102 Податкового кодексу України.

Представник ГУ ДПС надав відповідь на відзив, в якій, посилаючись на п.52 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, зазначив, що строк стягнення податкового боргу не закінчився, у зв`язку з чим грошове зобов`язання не набуло статусу безнадійного боргу.

Справа розглянута у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є платником податків, зареєстрованим з 23.04.2008 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.30), місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 (а.с.26).

26.04.2018 позивачем прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №1507-5107-1554 про нарахування податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб на 377853,56 грн, яке направлено на адресу відповідача: АДРЕСА_1 та отримано ОСОБА_1 31.05.2018 року (а.с.23).

13.05.2019 позивачем прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №44305-5107-1554 про нарахування податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб на 377853,56 грн, яке направлено на адресу відповідача: АДРЕСА_1 та отримано відповідачем 05.07.2019 року (а.с.22).

Відповідачем у відзиві підтверджується факт отримання податкових повідомлень-рішень №1507-5107-1554 від 26.04.2018 та №44305-5107-1554 від 13.05.2019.

Податкові зобов`язання сплачені не сплачені, у результаті чого виникла податкова заборгованість відповідача перед бюджетом у загальному розмірі 830 959,88 грн (755707,12 грн основний платіж та 75252,76 грн нарахована пеня).

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до вимог п. п. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби, окрім іншого, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених ПК України.

Згідно з п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування (пп. 269.1.1 п. 269.1 ст. 269 ПК України).

17.10.2013 року ОСОБА_2 на підставі договору дарування №2715 безоплатно передала у власність (подарувала) відповідачу, ОСОБА_1 , яка прийняла у власність (у дар) належну ОСОБА_2 на праві приватної власності частку нежилих будівель та споруд, що знаходяться на земельній ділянці загальною площею 1408,3 кв.м та розташовані за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.50-52).

На підставі договору дарування №2715 від 17.10.2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності приватним нотаріусом проведено реєстрацію права приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 (а.с.48-49).

18.10.2013 року між ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір дарування №2725 на іншу частку нежилих будівель та споруд, що знаходяться на земельній ділянці загальною площею 1408,3 кв.м та розташовані за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.45-47), на підставі якого проведено реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку (а.с.43-44).

Згідно з п. 286.5. ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Відповідно до п. 271.1 ст. 271 ПК України базою оподаткування земельного податку є нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено.

Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (п. 271.2 ст. 271 ПК України).

Листом від 29.08.2016 року №1187/86/16 Управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області повідомило, що нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 при застосуванні локальних коефіцієнтів Кф=2,5 (землі комерційного призначення) та індексації з дати проведення грошової оцінки станом на 01.01.2016 року становить 1107,38 грн (а.с.54).

Відповідно до Додатку №2 до рішення Одеської міської ради від 10.06.2015 року №6762-VІ, зі змінами згідно рішення Одеської міської ради №2766-VII від 14.12.2017 року, для землекористувачів, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але не можуть мати їх на такому праві відповідно до статті 92 Земельного кодексу України (Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності), застосовується ставка податку у розмірі 3,000 % від нормативної грошової оцінки землі.

Враховуючи вищевикладене, позивачем сформовані податкові повідомлення- рішення по земельному податку з фізичних осіб, якими визначені грошові зобов`язання відповідачу.

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкові повідомлення-рішення №1507-5107-1554 від 26.04.2018 та №44305-5107-1554 від 13.05.2019 належним чином вручені відповідачу, доказів їх оскарження не надано.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В зв`язку з несплатою боржником попередньої заборгованості з податку на нерухоме майно податковим органом винесено податкову вимогу форми «Ф» №1219-23 від 29.09.2015, яку направлено платнику рекомендованим листом та отримано ним 03.11.2015 року (а.с.21).

Згідно з п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Податковий борг з податку на нерухоме майно не погашений в повному обсязі та на підставі податкових повідомлень-рішень з земельного податку збільшився. Станом на 08.11.2022 платником податків ОСОБА_1 борг не погашено.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2 статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі його недостатності-шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, зокрема, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п.52 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України з 18.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

ГУ ДПС звернулось до суду щодо стягнення з відповідача заборгованості з земельного податку, що виник на підставі податкових повідомлень-рішень №1507-5107-1554 від 26.04.2018 та №44305-5107-1554 від 13.05.2019.

Таким чином, позивачем дотримано встановлений строк позовної давності щодо стягнення сум податкової заборгованості та податковий борг в межах спірних правовідносин не є безнадійним.

Між тим, суд вважає, що стягненню підлягає податкова заборгованість по земельному податку лише за основний платіж, а підстави для стягнення пені відсутні, з огляду на наступне.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України передбачено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пп.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України).

Згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Строк сплати податку встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо (п.31.3 ст.31 ПК України).

Податок у вигляді плати за землю фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п. 287.5 ст.287 ПК України).

Таким чином, на платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені податковим законодавством строки сплату узгодженого грошового зобов`язання, інакше - таке зобов`язання визнається сумою податкового боргу з нарахуванням на цю суму, зокрема, пені.

Відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Згідно з відомостями з інтегрованої картки платника позивачкою ОСОБА_1 погашено частину боргу у розмірі 6000 грн - 30.10.2020 року, чим: - зменшено недоїмку податкового боргу до 1408592,28 грн; - нараховано пеню у сумі 2107,31 грн. В подальшому відповідачкою погашався податковий борг протягом 2020-2021 років, у зв`язку з чим нараховувалась пеня, розмір якої станом на 08.11.2022 становить 75252,76 грн.

Проте пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України встановлено, що протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року.

В подальшому, постановами Кабінету Міністрів України, дія карантину неодноразово продовжувалася; запроваджений з 12.03.2020 карантин не переривався і наразі триває до 30.04.2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 року №1423.

Суд вважає, що звільнення від нарахування пені на період дії карантину є заходом державної підтримки платників податків та такий захід застосовується щодо всіх випадків нарахування пені з будь-якого податку, встановленого ПК України. Тобто, на період дії карантину платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню. При цьому, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків (п. 56.21 ст.56 ПК України).

Судом встановлено, що контролюючим органом відповідачці ОСОБА_1 пеня нараховувалась саме у період дії пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, яким визначено, що протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що пеня в період з 30.10.2020 по 26.11.2021, яка нарахована контролюючим органом не підлягала нарахуванню. Нарахована пеня підлягає списанню, що виключає її стягнення з платника податків.

Між тим, встановлені обставини не звільняють ОСОБА_1 як платника податків від відповідальності щодо сплати узгодженого податкового зобов`язання з земельного податку у розмірі 755707,12 грн (основний платіж), який виник на підставі податкових повідомлень-рішень №1507-5107-1554 від 26.04.2018 та №44305-5107-1554 від 13.05.2019.

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині стягнення податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 755707,12 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 12, 242-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ЄДРПОУ ВП: 44069166) до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення податкового боргу, РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 на користь держави податковий борг з земельного податку з фізичних осіб у сумі 755707,12 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва