Справа № 520/5329/22
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Полях Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 р. Справа № 520/5329/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2022, повний текст складено 18.10.22 по справі № 520/5329/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, передбаченої Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, що дає право на призначення пенсії вислугу років на пільгових умовах до положень Постанови від 17.07.1992р. №393 та Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоди служби з 25.07.2000 по 28.09.2004 на посаді оперуповноваженого відділення ДСБЕЗ лінійного відділу на ст. Основа УМВС України на Південній залізниці та з 13.10.2017 по 21.03.2022 на посаді заступника начальника відділу охорони державної установи "Диканівська виправна колонія (12)";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з моменту звільнення з 21.03.2022 відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Постанови від 17 липня 1992р. №393.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, передбаченої Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, що дає право на призначення пенсії вислугу років на пільгових умовах до положень Постанови від 17.07.1992р. №393 та Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоди служби з 25.07.2000 по 28.09.2004 на посаді оперуповноваженого відділення ДСБЕЗ лінійного відділу на ст. Основа УМВС України на Південній залізниці та з 13.10.2017 по 21.03.2022 на посаді заступника начальника відділу охорони державної установи "Диканівська виправна колонія (12)".

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач), не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування вимог зазначено про не врахування судом першої інстанції, що на момент звільнення позивача зі служби його календарна вислуга років складала 24 роки 05 місяці 09 днів, що недостатньо для призначення пенсії згідно п. "а" ст. 12 Закону №2262.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі положень ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, 21.03.2022 ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника відділу охорони державної установи "Диканівська виправна колонія (12)", про що свідчить наказ начальника державної установи "Диканівська виправна колонія (12)" від 18.03.2022 45ЮС-22.

Згідно витягу з наказу вислуга років позивача на день звільнення складає у календарному обчислені: 24 роки 05 місяців 09 днів; у пільговому обчислені: 28 років 00 місяців 03 дні.

Відповідно до довідки ГУНП в Харківській області від 09.02.2022 №12/331/1147 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України з 14.08.1996 по 06.11.2015 та в Національний поліції України з 07.11.2016 по 16.08.2016.

Починаючи 25.07.2000 по 28.09.2004 позивач проходив службу оперуповноваженим відділення ДСБЕЗ лінійного відділу на ст. Основа УМВС України на Південній залізниці.

05.05.2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Харківській області із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років у відповідності до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

03.06.2022 за результатом розгляду заяви позивача ГУ ПФУ у Харківській області рішенням було відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років.

В обґрунтування прийнятого рішення відповідачем зазначено, що відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України № 2262-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають: а) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, інші особи, зазначені у пункті "б" статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, інші особи, зазначені у пункті "а" статті 12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України. Згідно з поданими матеріалами ОСОБА_1 було звільнено зі служби у віці 43-х років відповідно до ст. 77 п. «7» за власним бажанням. Вислуга років у календарному обчисленні становить: 23 роки 04 місяці 07 днів (у пільговому обчисленні: 28 років 00 місяці 03 днів), що не відповідає вимогам ст. 12 Закону №2262-ХІІ.

Не погодившись із такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а, від 14.04.2021 у справі 480/4241/18, відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні умови і порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до п. "а" ст. 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. "б"-"д", "ж" ст. 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

В свою чергу ст. 17-1 Закону № 2262-XII визначено, що порядок обчислення вислуги років встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року врегульовано порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей. Нормами вказаної постанови визначено які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що на момент звільнення позивача зі служби його календарна вислуга років складала 24 роки 05 місяці 09 днів, що недостатньо для призначення пенсії згідно п. "а" ст. 12 Закону №2262.

Судовим розглядом встановлено, що вислуга років позивача на день звільнення складає в календарному обчисленні - 24 роки 05 місяців 09 днів, у пільговому обчисленні - 28 років 00 місяців 03 днів, які на думку відповідача не відповідають умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленої пунктом "а" ст. 12 Закону № 2262.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постановах від 27 березня 2018 року у справі 295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі 295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі 360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі 569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі 750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі 620/509/19 викладав правовий висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Проте, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі 725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі 295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Аналогічна правова позиція також була підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі 480/4241/18, в якій зазначено, що в цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно відмовило позивачу в призначенні на пенсію за вислугою років згідно п. "а" ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відповідно до вислуги, яка становить 28 років 00 місяців 03 дні.

Таким чином, враховуючи вищенаведені правові висновки Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявної у позивача вислуги років, яка є достатньою для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."а" ч.1 ст.12 Закону № 2262-XII.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 по справі № 520/5329/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов І.С. Чалий