Справа № 500/4670/22
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4670/22

13 лютого 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.10.2022 позивач звернулася до Відповідача із заявою щодо незарахування у повному обсязі періоду роботи з 23.08.1975 по 27.04.2001. Відповідач у своєму листі від 08.11.2022 №3730-3913/Ц-02/8-1900/22 повідомив, що позивачу пенсію призначено з 31.05.2011 при страховому стажі тривалістю 21 рік 8 місяців 15 днів. Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 (дата заповнення 06.07.1978), з 23.08.1975 Позивач прийнята в Бережанський овочесушильний завод, однак запис про звільнення відсутній. Під записами № 5-8 містяться відомості про прийняття в ТОВ Агро-Плюс-Фуд, реорганізацію товариства та про звільнення з роботи. Враховуючи зазначене, період роботи в Бережанському овочесушильному заводі не враховано згідно трудової книжки, оскільки відсутній запис про звільнення. Також вказано, що для підтвердження періоду роботи на Бережанському овочесушильному заводі Позивачем подано при призначенні пенсії довідку про заробітну плату від 06.07.2011 № 123, видану архівним відділом Бережанської РДА Тернопільської області. Таким чином, період роботи в Бережанському овочесушильному заводі з 23.08.1975 по 15.08.1999 враховано на підставі вищевказаної довідки про нараховану заробітну плату. Одночасно до вказаного листа Відповідачем надано розрахунок страхового стажу Позивача.

Позивач з такими діями Відповідача не згідна, вважає вказані дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо часткового зарахування їй трудового (страхового) стажу за періоди роботи на Бережанському овочесушильному (консервному) заводі неправомірними.

Ухвалою від 29.12.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 04.01.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 з 23.08.1975 позивач прийнятий на роботу в Бережанський овочесушильний завод, однак запис про звільнення відсутній. Під записами №5-8 містяться відомості про прийняття в ТОВ Агро-Плюс-Фуд, записи про реорганізацію товариства та про звільнення з роботи. Враховуючи зазначене, період роботи в Бережанському овочесушильному заводі не враховано згідно трудової книжки, оскільки відсутній запис про звільнення, а тому представник відповідача просив в задоволенні даного позову відмовити.

Ухвалою суду від 26.01.2023 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 13.02.2023 о 10:00 год.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзиву на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 31.05.2011 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У жовтні 2022 року під час особистого прийому громадян в Бережанському сервісному центрі Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивач дізналася, що при призначенні їй пенсії Відповідачем до страхового стажу не зараховано у повному обсязі період роботи з 23.08.1975 по 27.04.2001 на Бережанському овочесушильному заводі.

28.10.2022 позивач звернулася до Відповідача із заявою щодо незарахування у повному обсязі періоду роботи з 23.08.1975 по 27.04.2001.

Відповідач у своєму листі від 08.11.2022 №3730-3913/Ц-02/8-1900/22 повідомив, що позивачу пенсію призначено з 31.05.2011 при страховому стажі тривалістю 21 рік 8 місяців 15 днів. Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 (дата заповнення 06.07.1978), з 23.08.1975 Позивач прийнята в Бережанський овочесушильний завод, однак запис про звільнення відсутній. Під записами № 5-8 містяться відомості про прийняття в ТОВ Агро-Плюс-Фуд, реорганізацію товариства та про звільнення з роботи. Враховуючи зазначене, період роботи в Бережанському овочесушильному заводі не враховано згідно трудової книжки, оскільки відсутній запис про звільнення. Також вказано, що для підтвердження періоду роботи на Бережанському овочесушильному заводі Позивачем подано при призначенні пенсії довідку про заробітну плату від 06.07.2011 № 123, видану архівним відділом Бережанської РДА Тернопільської області. Таким чином, період роботи в Бережанському овочесушильному заводі з 23.08.1975 по 15.08.1999 враховано на підставі вищевказаної довідки про нараховану заробітну плату. Одночасно до вказаного листа Відповідачем надано розрахунок страхового стажу Позивача.

У вказаному розрахунку стажу зазначено, що страховий стаж позивача становить 21 рік 8 місяців 7 днів та з періоду її роботи з 23.08.1975 по 27.04.2001 їй відповідачем не зараховано такі періоди роботи на Бережанському овочесушильному заводі: з 16.12.1976 по 14.01.1978; 16.04.1982 по 31.05.1982; 16.06.1982 по 31.05.1983; 16.06.1983 по 14.11.1983; 16.12.1983 по 31.12.1984; 16.01.1985 по 14.03.1985; 16.04.1985 по 14.10.1986; 16.12.1991 по 14.01.1993; 16.12.1993 по 14.02.1995; 16.12.1995 по 14.03.1996; 16.12.1996 по 14.03.1997; 16.12.1997 по 14.06.1998; 16.08.1998 по 14.10.1998; 16.12.1998 по 14.02.1999; 16.08.1999 по 30.06.2000; 27.04.2001.

Не погодившись із такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо часткового зарахування їй трудового (страхового) стажу за періоди роботи на Бережанському овочесушильному (консервному) заводі позивач звернулася до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до частини 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі відповідають пункти 1, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», якими визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для Позивача, а отже, не може впливати на його особисті права, зокрема на права у сфері соціального забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Відповідно до записів трудової книжки Позивача серії НОМЕР_1 (дата заповнення - 06.07.1978) Позивач 23.08.1975 прийнята підсобною робітницею консервного цеху на Бережанський овочесушильний завод (запис № 1). 03.07.1977 Позивач переведена здавачем готової продукції (запис № 2). 12.08.1977 Позивачу присвоєно 2 розряд приймальника-здатчика (запис № 3). 14.11.1980 Позивач тимчасово переведена розподілювачем роботи (запис № 4). 28.12.1996 підприємство Бережанський овочесушильний завод перейменовано на ВАТ «Бережанський консервний завод» (підстава наказ від 28.12.1996 № 1580 (так у трудовій книжці)). 01.07.2001 Позивач прийнята робітником консервного цеху ДП «Агро-Плюс-Фуд» по сумісництву (запис № 5). 20.03.2001 ДП «Агро-Плюс-Фуд» реорганізовано в ТзОВ «Агрофуд» (запис № 6). 26.04.2001 Позивач звільнена з ТзОВ «Агрофуд», у зв`язку із закінченням трудового договору (запис № 7). 27.04.2001 Позивач звільнена з основного місця роботи в ВАТ «Бережанський консервний завод» (запис № 8).

Суд звертає увагу на те, що відповідачем неправомірно не враховано у повному обсязі період її роботи на Бережанському овочесушильному (ВАТ «Бережанський консервний завод») з 23.08.1975 по 27.04.2001 відповідно до записів трудової книжки, оскільки запис про звільнення Позивача з роботи з ВАТ «Бережанський консервний завод» засвідчений печаткою підприємства і підписом голови правління вказаного підприємства. Однак, Відповідач не взяв до уваги вказаного факту та з формальних підстав врахував стаж Позивача відповідно до довідки про заробітну плату від 06.07.2011 № 123, виданої архівним відділом Бережанської РДА Тернопільської області, на підставі частково збережених книг по заробітній платі, оскільки накази з основної діяльності та особового складу Бережанського консервного заводу на зберігання не надходили.

Крім цього, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Однак, пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у книгах обліку трудового стажу можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність їх записів у таких книгах.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а, від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 23.04.2019 у справі № 593/1452/16-а.

Суд зазначає, що працівник не несе відповідальності за правильність ведення його трудової книжки і «..формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист» (постанова Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а).

Відтак, аналізуючи вищенаведені правові норми, численну практику касаційного суду щодо даної категорії справ та фактичні обставини справи, суд погоджується з доводами позивача про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Отже, позовні вимоги слід задовольнити та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16.12.1976 по 14.01.1978; 16.04.1982 по 31.05.1982; 16.06.1982 по 31.05.1983; 16.06.1983 по 14.11.1983; 16.12.1983 по 31.12.1984; 16.01.1985 по 14.03.1985; 16.04.1985 по 14.10.1986; 16.12.1991 по 14.01.1993; 16.12.1993 по 14.02.1995; 16.12.1995 по 14.03.1996; 16.12.1996 по 14.03.1997; 16.12.1997 по 14.06.1998; 16.08.1998 по 14.10.1998; 16.12.1998 по 14.02.1999; 16.08.1999 по 30.06.2000; 27.04.2001 на Бережанському овочесушильному (ВАТ «Бережанський консервний завод») та провести перерахунок і виплату пенсії, з врахуванням вищевказаних періодів роботи та раніше виплачених сум з 28.10.2022 року.

Суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу «належного урядування», зокрема, у справі «Лелас проти Хорватії» (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу» (пункт 74).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на зазначене та з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких позивач звернулася до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства та вказаних рішень Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 28.10.2022.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 992,40 грн. згідно квитанції від 23.11.2022.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу періодів роботи з 16.12.1976 по 14.01.1978; 16.04.1982 по 31.05.1982; 16.06.1982 по 31.05.1983; 16.06.1983 по 14.11.1983; 16.12.1983 по 31.12.1984; 16.01.1985 по 14.03.1985; 16.04.1985 по 14.10.1986; 16.12.1991 по 14.01.1993; 16.12.1993 по 14.02.1995; 16.12.1995 по 14.03.1996; 16.12.1996 по 14.03.1997; 16.12.1997 по 14.06.1998; 16.08.1998 по 14.10.1998; 16.12.1998 по 14.02.1999; 16.08.1999 по 30.06.2000; 27.04.2001 на Бережанському овочесушильному (ВАТ «Бережанський консервний завод»).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місце знаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, ) зарахувати ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 16.12.1976 по 14.01.1978; 16.04.1982 по 31.05.1982; 16.06.1982 по 31.05.1983; 16.06.1983 по 14.11.1983; 16.12.1983 по 31.12.1984; 16.01.1985 по 14.03.1985; 16.04.1985 по 14.10.1986; 16.12.1991 по 14.01.1993; 16.12.1993 по 14.02.1995; 16.12.1995 по 14.03.1996; 16.12.1996 по 14.03.1997; 16.12.1997 по 14.06.1998; 16.08.1998 по 14.10.1998; 16.12.1998 по 14.02.1999; 16.08.1999 по 30.06.2000; 27.04.2001 на Бережанському овочесушильному (ВАТ «Бережанський консервний завод») з 28.10.2022 та провести перерахунок і виплату пенсії з врахуванням вищевказаних періодів роботи та раніше виплачених сум з 28.10.2022.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сплачений судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, відповідно до квитанції № 34 від 23.11.2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.