Справа № 400/5610/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 р.м.ОдесаСправа № 400/5610/21
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Трансшипмент" на додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року по справі № 400/5610/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Трансшипмент" до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 12 квітня 2022 року позов задовольнив.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 19.03.2021 № 1.

Визнав протиправними та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 19.03.2021 № 1.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 19.03.2021 № 1.

01.07.2022 до суду першої інстанції від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо судових витрат.

Миколаївський окружний адміністративний суд додатковим рішенням від 18.11.2022 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Трансшипмент" - адвоката Могутова А.М. про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 400/5610/21 задовольнив частково.

Стягнув з Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Трансшипмент" понесені судові витрати в розмірі 8 040,30 (вісім тисяч сорок грн тридцять коп) гривень.

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Трансшипмент" - адвоката Могутова А.М. про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн - відмовив.

Відмовляючи у задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн суд першої інстанції виходив із того, що питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу було розглянуто П`ятим апеляційним адміністративним судом під час ухвалення додаткового рішення від 20.10.2022, а відтак відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Не погоджуючись додатковим рішенням суду в частині відмови стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Трансшипмент" - адвокат Могутов А.М. подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що додаткове рішення судом першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим просить додаткове рішення скасувати та ухвалити нове додаткове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення від 01.07.2022 у повному обсязі.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, оскільки не з`ясував обставину відсутності факту розгляду П`ятим апеляційним адміністративним судом питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи саме в суді першої інстанції;

- суд першої інстанції не встановив обставину відсутності факту розгляду П`ятим апеляційним адміністративним судом питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених Позивачем у зв`язку із розглядом справи саме в суді першої інстанції;

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Слід зазначити, що П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалюючи додаткове рішення від 20.10.2022 не розглядав питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції, а вирішив питання про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Натомість, текст заяви від 01.07.2022 про ухвалення додаткового судового рішення, поданого позивачем до суду першої інстанції, та доданих до неї документів свідчить про заявлення ним витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем під час розгляду справи саме в суді першої інстанції.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частини 3 статті 252 КАС України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підставі частин 4-7 цієї статті КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правилами частини 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 та у постанові від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18.

Так, в даному випадку, на підтвердження витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, було надано до суду першої інстанції:

- копію Договору про надання правової допомоги від 06.07.2021;

- копію Додаткової угоди № 1 від 06.07.2021 до Договору про надання правової допомоги від 06.07.2021;

- оригінал Розрахунку вартості правової допомоги № 1 від 26.08.2021 до Договору про

правової допомоги від 06.07.2021;

- копію Акту наданих послуг № 1 від 26.08.2021 до Договору про надання правової допомоги від 06.07.2021.

Так, згідно Розрахунку вартості правової допомоги № 1 від 26.08.2021 та Акту наданих послуг № 1 від 26.08.2021, вартість наданої правової допомоги становить 50 000,00 грн. (а.с. 170-171, т.5), в тому числі:

1) надання первинної консультації, формування правової позиції, збір доказів, копіювання та завірення письмових доказів, підготовка, друк та подання позовної заяви 15 000,00 ( п`ятнадцять тисяч) грн. (32 години);

2) супроводження справи в суді першої інстанції , в тому числі підготовка, друк та подання процесуальних документів (а саме: відповіді на відзив), участь в судових засіданнях, подання клопотання про повернення судового збору, надання консультацій щодо руху справи тощо) 15 000,00 ( п`ятнадцять тисяч) грн. (20 годин);

3) додатковий гонорар у разі винесення на користь Клієнта судового рішення, яким завершується розгляд справи у суді першої інстанції 20 000,00 (двадцять тисяч) грн.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підставі частин 4-7 цієї статті КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правилами частини 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 та у постанові від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18.

Між тим апеляційний суд зауважує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

18.11.2022 до суду першої інстанції надійшла заява від представника ГУ ДПС у Миколаївській області , у якій відповідач просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн.

В обґрунтування наданої заяви представник відповідача, окрім іншого зазначив, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 50 000 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для позивача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає критеріям розумності, співрозмірності.

Апеляційний суд погоджується із запереченнями відповідача відносно того, що дана справа відноситься до категорії незначних справ, яка була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, а Єдиний державний реєстр судових рішень містить велику кількість судових рішень щодо справ у аналогічних правовідносинах, що не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів, пошуку в Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення практики в аналогічній категорії справ.

Оцінивши доводи обох сторін, враховуючи суттєве погіршення фінансового стану державних органів внаслідок збройної агресії російської федерації та беручи до уваги те, що у додатковій постанові від 20.10.2022 здійснено розподіл витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апелянт документально підтвердив понесення зазначених витрат, однак їх розмір слід зменшити, у зв`язку з чим заява представника позивача адвоката Могутова А.М. підлягає частковому задоволенню, а ГУ ДПС у Миколаївській області має відшкодувати йому 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.

При прийнятті додаткового рішення суд врахував позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.01 2021 по справі № 280/2635/20, та позицію Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 21.01.2020 у справі № 904/1038/19, відповідно до яких витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено .

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що Верховний Суд в постанові від 21.08.2020 по справі № 520/2915/19 зауважує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є не співмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Аналогічна правова позиція висловлена у додатковій постанові Верховного Суду від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.

У пункті 269 рішення у цій справі ЄСПЛ зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, пункт 55).

У справі «Черніус та Рінкевичюс проти Литви» (Сernius and Rinkeviсius v. Lithuania) (заяви № 73579/17 та № 14620/18, пункт 71) ЄСПЛ також посилався на загальніший принцип про те, що ризик будь-якої помилки, допущеної державним органом, має покладатись на саму державу і помилки не мають виправлятися за рахунок осіб, яких це стосується (див. також рішення у справах «Beinaroviс and others v. Lithuania», заява № 70520/10, пункт 140 та «Radchikov v. Russia», заява № 65582/01, пункт 50).

ЄСПЛ у цій справі також дійшов висновку, що відмова національних судів у відшкодуванні заявникам судових витрат, понесених в ході адміністративного провадження, в якому вони оскаржували накладення державною інспекцією з праці штрафів і за результатами якого вони домоглися скасування цих рішень як необґрунтованих, становило порушення їхнього права на доступ до суду, і тому порушення пункту 1 статті 6 Конвенції незалежно від сум цих витрат (пункт 74). Водночас витрати не мають бути понесені безвідповідально чи без належного обґрунтування (див. рішення у справах «Stankiewicz v. Poland», заява № 46917/99, пункт 75).

Відповідні принципи, що випливають з усталеної практики Суду та стосуються права на доступ до суду, наведені у рішенні ЄСПЛ у справі «Zubac v. Croatia» (заява № 40160/12, пункти 76- 86).

Аналізуючи подані позивачем докази, з урахуванням клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, враховуючи складність та значення справи для сторін, колегія суддів доходить висновку про необхідність задоволення клопотання та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви від 01.07.2022 про стягнення з відповідача суми понесених позивачем судових витрат на правову допомогу у розмірі 50 000,00 грн., неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині, з ухваленням нового рішення, яким заяву представника позивача, в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката Могутова А.М. слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 139,308, 309, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Трансшипмент" задовольнити частково.

Додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 по справі № 400/5610/21 в частині відмови у задоволенні вимог представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Трансшипмент" - адвоката Могутова А.М. про стягнення з Головного управління ДПС у Миколаївській області витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн скасувати.

Ухвалити в цій частині нову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікцаійний код: 44104027) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Трансшипмент" (вул. Південна, 4, кв. 37, с. Сливине, Миколаївський район, Миколаївська область, 57130, ідентитфікаційний код: 41268404) понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень.

В решті додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 по справі № 400/5610/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.