Справа № 520/4595/22
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 р. Справа № 520/4595/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2022, повний текст складено 29.08.2022, по справі № 520/4595/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (в особі його Лозівського об`єднаного управління ПФУ) щодо зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання з 66% до 52% при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, з 19 лютого 2020 року, на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року по справі № 520/8299/2020;

- скасувати рішення Лозівського об`єднаного управління головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 72 від 26.05.2022 року в частині застосування загального відсотку розрахунку щомісячного довічного грошового утримання від заробітку 52% при здійсненні перерахунку мого щомісячного довічного грошового утримання на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року по справі № 520/8299/2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання в розмірі 66 % ( шістдесят шість відсотків) суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, на підставі Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27 лютого 2020 р. №04-52/192/2020, виданої Територіальним управління ДСА у Харківській області, здійснивши виплату боргу однією сумою, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 задоволено позов.

Визнано протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (в особі його Лозівського об`єднаного управління ПФУ) щодо зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 90% до 52% при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, з 19 лютого 2020 року, на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року по справі № 520/8299/2020.

Скасовано рішення Лозівського об`єднаного управління головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 72 від 26.05.2022 року в частині застосування загального відсотку розрахунку щомісячного довічного грошового утримання від заробітку 52% при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року по справі № 520/8299/2020.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 , перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, на підставі Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27 лютого 2020 р. №04-52/192/2020, виданої Територіальним управління ДСА у Харківській області, здійснивши виплату боргу однією сумою, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач), не погоджуючись з судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просило його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про не врахування судом першої інстанції відсутності підстав для застосування загального відсотку розрахунку щомісячного довічного грошового утримання від заробітку 90% при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 .

Позивач не надав відзив на апеляційну скаргу.

На підставі положень ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в Лозівському об`єднаному управлінні ПФУ та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Постановою Близнюківського районного суду Харківської області від 24.01.2017 року по справі №629/4709/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Лозівського об`єднаного управління пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано противоправними дії Лозівського ОУПФУ в Харківській області щодо не зарахування до стажу судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою навчання в Українській юридичній академії імені Ф.Е. Держинського та роботи на посаді слідчого прокуратури Близнюківського району Харківської області.

Зобов`язано Лозівське ОУПФУ в Харківській області зарахувати до стажу судді ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби з 11.11.1984 року по 09.01.1987 року, половину строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії імені Ф.Е. Держинського з 01.09.1987 року по 30 червня 1991 року, роботу на посаді слідчого прокуратури Блюзнюківського району Харківської області з 19.05.1992 року по 09.12.1994 року.

Зобов`язано призначити ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області, починаючи з 17.09.2016 року, здійснивши відповідний перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання та виплатити недоотриманої його різниці.

Постанова набрала законної сили 28.02.2017 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року по справі № 520/8299/2020 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасоване рішення відділу з питань перерахунків пенсій №12 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, оформлене повідомленням від 11.03.2020 року №1996/03.17-20, яким відмовлено в проведенні мені перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області №04-52/192 від 27.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 03.03.2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області №04-52/192 від 27.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Рішення набрало законної сили.

На виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято розпорядження №72, яким здійснено перерахунок, одночасно визначено розмір відсотків щомісячного довічного утримання судді у відставці відносно суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді 66 %, тобто виходячи зі стажу роботи на посаді судді повних 28 років.

В подальшому рішенням Лозівського об`єднаного управління ПФУ №72 від 26.05.2022 р. було зменшено розмір відсотків щомісячного довічного утримання судді у відставці позивачу відносно суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді з 66 % до 52 %.

Не погодившись із проведеним перерахунком, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % суддівської винагороди.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечення права кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VI).

За приписами ч.1 ст. 142 Закону № 1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч. 2 ст. 142 Закону №1402-VI).

Досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 № 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Крім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, у абз. 2 п. 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 % грошового утримання судді.

Відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI (п. 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII).

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 16.10.2019 № 193-IX та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019 року, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, якими передбачалось, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у п. 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (п. 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII).

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 % суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Колегія суддів наголошує на тому, що Конституційний Суд України визнав неконституційним увесь пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI.

На час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону № 1402-VIII, частиною 4 якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Зазначена норма неконституційною не визнавалась.

Судовим розглядом встановлено, що позивачу було здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 52 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, у ході судового розгляду встановлено, що стаж роботи позивача на посаді судді для обрахунку його щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці складає повних 28 років, про що свідчить розрахунок Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

З урахуванням вищенаведеного, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді.

Тобто, виходячи з того, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 28 років, щомісячне довічне грошове утримання повинно виплачуватись саме в розмірі 66 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зазначене не було враховано судом першої інстанції, у зв`язку з чим зроблено помилковий висновок про наявність у позивача права на перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % суддівської винагороди.

Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення справи, які суд першої інстанції визнав встановленими,неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 по справі № 520/4595/22 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (в особі його Лозівського об`єднаного управління ПФУ) щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання з 66% до 52% при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, з 19 лютого 2020 року, на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року по справі № 520/8299/2020.

Скасувати рішення Лозівського об`єднаного управління головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 72 від 26.05.2022 року в частині застосування загального відсотку розрахунку щомісячного довічного грошового утримання від заробітку 52% при здійсненні перерахунку мого щомісячного довічного грошового утримання на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року по справі № 520/8299/2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання в розмірі 66 % (шістдесят шість відсотків) суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, на підставі Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27 лютого 2020 р. №04-52/192/2020, виданої Територіальним управління ДСА у Харківській області, здійснивши виплату боргу однією сумою, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов І.С. Чалий