Справа № 640/17351/19
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 лютого 2023 року

м. Київ

справа №640/17351/19

адміністративне провадження № К/9901/40090/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Мартинюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року та про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року у справі №640/17351/19 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, треті особи: ОСОБА_2 , Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури України про визнання протиправним та скасування рішення.

I. УСТАНОВИВ

1. Постановою Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі №640/17351/19 - без змін.

2. Ухвалами Верховного Суду від 27 жовтня, 03 листопада, 01 грудня, 14 грудня, 29 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року та постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року.

3. Ухвалами Верховного Суду від 03 листопада, 14 грудня та 29 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року.

4. Ухвалами Верховного Суду від 01 грудня та 29 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 640/17351/19.

5. Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2023 року визнано зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяв від 29 грудня 2022 року, 30 грудня 2022 року, 03 січня 2023 року, 04 січня 2023 року, 05 січня 2023 року, 12 січня 2023 року, 17 січня 2023 року, 18 січня 2023 року та 19 січня 2023 року у справі № 640/17351/19. Подані заяви залишено без розгляду.

6. 06 лютого 2023 року зареєстровано заяву ОСОБА_1 про роз`яснення «умовиводу пункту 50 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року в частині суперечності Конституції України».

7. 09 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про роз`яснення постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року в частині визначення правової природи обставин прийняття ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 червня 2021 року.

8. Також 09 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся з уточненою редакцією заяви від 04 лютого 2023 року (зареєстрованої 06 лютого 2023 року) про роз`яснення постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року.

9. 15 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про виправлення описки у судовому рішенні.

10. Положенням частини першої статті 45 КАС України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Перелік дій, що суперечать завданню адміністративного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним (частина друга вказаної статті).

11. Позивач у чергових заявах про роз`яснення постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року та її пункту 50, вказував, зокрема, на те, що суд касаційної інстанції не розглянув та не вирішив у своїй постанові питання предмету касаційного провадження; запропонований колегією суддів у пункті 50 постанови спосіб захисту прав у вигляді/формі вчинення позову лише шляхом оскарження рішення ВКДКА про залишення без змін рішення КДКА, не передбачений законами України і є непроцесуальним; умовивід у формі тверджень/висновків у пунктах 45-50 постанови є невірним, оскільки суперечить КАС України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що позивачу було очевидно з дня ознайомлення з текстом постанови; такий умовивід (пункти 45-50 постанови) є одночасно як «отруйним» плодом «отруйного дерева» (а «отруйним деревом» є висновки колегії суддів Верховного Суду у постанові від 31 січня 2020 року у справі № 640/3026/19), так і «отруйним деревом», яке своїми «отруйними плодами» руйнує систему правосуддя та правозастосування в Україні в цілому; умовивід спеціально створеного для використання у справі № 640/17351/19 «маніпулятивного блоку юридично неспроможних та неправових тверджень» постанови Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 640/3026/19 був використаний як висловлена Верховним Судом позиція задля винесення у справі № 640/17351/19 заздалегідь упередженого (завідомо протиправного) судового акту - ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду; антиконституційне твердження у пункті 50 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року вчиняє перешкоди у доступі до правосуддя, зокрема позбавляє права подання скарги на рішення судів у справі № 640/17351/19 до Європейського Суду з прав людини, звернення до якого за захистом можливе лише у разі вичерпання особою національних засобів захисту своїх прав, відповідно просив роз`яснити як та у який спосіб слід викласти вимоги позовної заяви задля отримання захисту своїх прав та подальші процесуальні дії позивача для визнання протиправним та скасування рішення КДКА м. Києва.

12. У заяві про виправлення описки просив усунути із правового поля України як описку, що руйнує систему правосуддя, заперечує принципи і дію норм Конституції, посягає на основи державності України, умовивід (твердження) пункту 46 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року.

13. Верховний Суд зауважує про те, що учасник судового процесу має користуватися процесуальними правами саме з метою виконання завдання адміністративного судочинства, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Якщо ж такий учасник здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей, то він виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним.

14. Також Верховний Суд у черговий раз звертає увагу на те, що фактично аргументи, покладені в основу мотивування заяв, як поданих 06 лютого, 09 лютого та 15 лютого 2023 року, так і поданих раніше, про роз`яснення деяких пунктів постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року у справі № 640/17351/19 та виправлення описок, вже наводилися позивачем та їм була надана відповідна оцінка.

15. Системне тлумачення положень статті 254 КАС України дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Утім, постанова Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року є зрозумілою, її резолютивна частина містить чіткі висновки результату розгляду касаційної скарги, та не містить положень, які допускають її неоднозначне розуміння.

16. Положення статті 253 КАС України передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. Під опискою необхідно розуміти помилку, яка порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що має вплив на зміст судового рішення та його виконання.

17. Особиста незгода скаржника з прийнятим рішенням не може бути підставою для його роз`яснення або виправлення в ній описки. Прохання позивача, наприклад, роз`яснити пункти постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року та визначення, застосовані у ній, можуть свідчити про незгоду з мотивацією такого судового рішення. Проте механізм, визначений статтею 254 КАС України, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення. На це неодноразово зверталась увага позивача в ухвалах Верховного Суду про відмову у роз`ясненні судового рішення, проте він продовжує надсилати заяви про роз`яснення, демонструючи при цьому незгоду з мотивувальною та резолютивною частинами судового рішення, висновками за результатами розгляду його касаційної скарги, мотивами відхилення аргументів, викладених у касаційній скарзі, називаючи висновки Верховного Суду «умовиводами».

18. Прохання «усунути із правового поля України як описку пункт 46 постанови від 06 жовтня 2022 року» також свідчить про незгоду позивача із прийнятим рішенням, проте наведені доводи не свідчать про наявність у вказаному судовому рішенні описки, виправлення якої може бути здійснено в порядку, передбаченому статтею 253 КАС України.

19. Наведені у заявах мовити ґрунтуються виключно на припущеннях та оціночних судженнях позивача, а тому є безпідставними та свідчить про зловживання наданими законом процесуальними правами.

20. Також Верховний Суд звертає увагу позивача на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму (справа «Сутяжник проти Росії»). Європейський суд з прав людини звертав увагу, що при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Волчлі проти Франції», від 08 грудня 2016 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»). Така практика Європейського суду з прав людини застосовується і Верховним Судом.

21. Верховним Судом було надано оцінку оскаржуваній у касаційному порядку ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2021 року з урахуванням обставин справи та вчинених позивачем процесуальних дій, про що зазначено у постанові від 06 жовтня 2022 року.

22. Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2023 року визнано зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяв від 29 грудня 2022 року, 30 грудня 2022 року, 03 січня 2023 року, 04 січня 2023 року, 05 січня 2023 року, 12 січня 2023 року, 17 січня 2023 року, 18 січня 2023 року та 19 січня 2023 року у справі № 640/17351/19 та залишено їх без розгляду.

23. У той же час позивач у заяві від 09 лютого 2023 року просив розглянути всі без виключення заяви від 29 грудня 2022 року, 30 грудня 2022 року, 03 січня 2023 року, 04 січня 2023 року, 05 січня 2023 року, 12 січня 2023 року, 17 січня 2023 року, 18 січня 2023 року та 19 січня 2023 року вказуючи на припинення обструкції та «сконцентрованість на спільному завданні - прибиранні із правового поля України постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року».

24. Також ОСОБА_1 в черговий раз просив роз`яснити пункт 50 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року, а також не погоджувався із пунктом 46 постанови, в результаті чого просив його усунути шляхом виправлення описки.

25. Подані позивачем заяви є безпідставними та свідчать про зловживання наданими законом процесуальними правами.

26. Частиною третьою статті 45 КАС України передбачено, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

27. Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення заяв позивача без розгляду.

Керуючись статтями 2, 44, 45, 248, 327 КАС України, Верховний Суд,

У Х В А Л И В:

Визнати зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяв від 06 лютого 2023 року, 09 лютого 2023 року та 15 лютого 2023 року у справі №640/17351/19.

Заяви ОСОБА_1 від 06 лютого 2023 року, 09 лютого 2023 року та 15 лютого 2023 року у справі № 640/17351/19 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді М.В. Білак

О.А. Губська

Н.М. Мартинюк