Справа № 454/1604/22
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 454/1604/22 пров. № А/857/14665/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судового засідання: Хабазня Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 14 вересня 2022 року (ухвалене головуючою-суддею Струс Т.В. у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Сокаль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі ГУ НП, відповідач), в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5523057 від 24.06.2022, а провадження по справі закрити у зав`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 14.09.2022 у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити його позовні вимоги повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, які полягали у порушенні правил користування покажчиками поворотів та порушення правил користування ременем безпеки, що фактично слугували для узаконення надання вимоги про зупинку. Також зазначає, що пред`явив поліцейському електронне посвідчення водія у застосунку ДІЯ, однак не зважаючи на це, його було затримано, доставлено у відділення поліції для складання постанови за ч.1 ст.126 КУпАП. Вказує, що поліцейський не надав жодного доказу, яким би підтверджувався факт відмови від пред`явлення електронного посвідчення водія. При цьому, поліцейським грубо порушено порядок розгляду справи, зокрема, оспорювану постанову прийнято без самого розгляду справи та не наведено жодних доказів вчинення ним правопорушення та порушено порядок накладення стягнення.

Відповідач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Особливості розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України, а порядок повідомлення їх учасників статтею 268 цього Кодексу, відповідно до якої учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відтак, в контексті положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 24.06.2022 об 11 год 01 хв у м. Сокаль по вул.Шептицького, керував автомобілем марки «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 , та не користувався при цьому ременем безпеки, а також при перевірці не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, що дозволяє йому керувати даним транспортним засобом, чим порушив п.2.4 а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5523057 від 24.06.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Вважаючи протиправною оспорювану постанову, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з вимогою про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП не було допущено істотних порушень, які б свідчили про наявність підстав для скасування спірної постанови.

Проте, колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, до яких суд прийшов з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1.3 ПДР, часники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 9.2 б ПДР визначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною другою статті 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що саме на суб`єкта владних повноважень, у розглядуваній справі ГУ НП покладено обов`язок щодо доказування правомірності оспорюваної постанови.

Однак, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, як-то відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора поліції тощо, який би підтвердив саме факт порушення позивачем правил користування покажчиком поворотів та порушення правил користування ременем безпеки, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що з відеозапису реєстратора, який доданий позивачем до матеріалів справи, міститься епізод розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього та розмови працівників поліції з ним, однак самого факту порушення ПДР України не зафіксовано.

Разом з тим, інкриміноване позивачу правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явлення їх для перевірки повністю спростовується вищевказаним відеозаписом, з якого чітко видно, що позивач пред`явив поліцейському електронне посвідчення водія у застосунку ДІЯ, однак таке працівником поліції не було взято до уваги.

Більше того, колегія суддів звертає увагу на те, що на прохання позивача надати докази вчинення ним правопорушення щодо не включення покажчику повороту, працівником поліції було відмовлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення, достатніх для притягнення його до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури, то відповідачем вказаний обов`язок не виконано і не спростовано доводів позивача про протиправність оспорюваної постанови.

Суд першої інстанції не взяв до уваги наведених вище обставин та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, колегія суддів приходить до висновку про протиправність оспорюваної постанови та наявність підстав для її скасування.

Що стосується розподілу судових витрат, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання адміністративного позову позивач сплатив судовий збір в сумі 496,20 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 21.07.2022, та згідно квитанції №9284-0581-0467-0730 від 11.10.2022 сплатив 750,00 грн за подання апеляційної скарги.

Таким чином, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 1246,20 грн сплаченого судового збору.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими та складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, до яких суд дійшов з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Стосовно вимог позивача про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутності складу та події адміністративного правопорушення, то така вимога підлягає до задоволення з іншим формулюванням, оскільки повноваження визначати наявність складу та події порушення, в контексті положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, віднесено до органу чи посадовій особі, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Натомість, пунктом третім частини третьої статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень ч.3 ст.272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 цього Кодексу (особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.268, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 14 вересня 2022 року по справі №454/1604/22 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5523057 від 24 червня 2022 року і закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області (площа Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в суді першої та апеляційної інстанцій в сумі 1246 (одна тисяча двісті сорок шість) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 20.02.2023