Справа № 522/2512/23
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/2512/23
Провадження № 2-а/522/136/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Кулябко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про примусове видворення,

ВСТАНОВИВ:

До суду 08.02.2023 року надійшов адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про примусове видворення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.12.2022 р. під час проведення оперативно-профілактичних заходів з виявлення нелегальних мігрантів працівниками ГУ ДМС в Одеській області було виявлено та доставлено до підрозділу за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Республіки УзбекистанОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 . В результаті проведеної перевірки відібраних пояснень у відповідача було встановлено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув на територію України у 01.02.2018 році, через КПП «Бориспіль», за паспортним документом громадянина Республіки Узбекистан для виїзду за кордон виданого на його ім`я серії НОМЕР_1 , терміном дії з 27.05.2015 по 26.05.2025 року. Під час перевірки паспортний документ не надав. Під час перебування на території України відповідач тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Встановлено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України знаходиться не законно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має.

30.12.2022 за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 009376 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2022 року ПН МОД 009468 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5100,00грн.

ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення від 30.12.2022 року № 812 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства відносно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 28.01.2023 року.

Рішення від 30.12.2022 року № 812 про примусове повернення відповідач в судовому порядку не оскаржував, проте у встановлений термін до 28.01.2023 року територію України не залишив.

07.02.2023р. ОСОБА_2 , повторно виявлений співробітниками ГУ ДМС в Одеській області.

07.02.2023 р. за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні стосовно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД №009487 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 07.02.2023 р. ПН МОД №009578 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн.

Проаналізувавши всі обставини перебування Відповідача на території України було встановлено наступне:

1. Відомості про перебування на території України на законних підставах у Відповідача відсутні, що вказує на грубе порушення з боку відповідача норм Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

2. Громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув на територію України 01.02.2018 року. З моменту потрапляння на територію України та закінчення терміну законного перебування відповідач не вчинив жодних спроб для легалізації власного становища.

3. Відповідач був виявлений працівниками ГУ ДМС в Одеській області за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме - проживав без документів на право проживання в Україні та ухилився від виїзду після закінчення відповідного перебування в Україні.

4. Після прийняття рішення від 30.12.2022 року № 812 про примусове повернення Відповідач не вчинив жодних дій направлених на виконання зазначеного рішення чи оскарження його в судовому порядку та не залишив територію України.

5. З 30.12.2022 року до моменту повторного виявлення 07.02.2023 року Відповідачем не вчинено жодних дій щодо виконання рішення про примусове повернення чи оскарження його у судовому порядку, оскарження постанов про накладення адміністративних стягнень за незаконне перебування в Україні.

ГУ ДМС в Одеській області вважає за необхідне зазначити про наявність фактів порушення відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, незаконного перебування його на території України, не виконання ним рішення про примусове повернення, та не залишив територію України.

Ухвалою суду від 09.02.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду на 13.02.2023 року в режимі відеоконференції.

Судове засідання призначене на 13.02.2023 року було відкладено на 16.02.2023 року за клопотанням відповідача з метою залучення перекладача.

Судове засідання призначене на 16.02.2023 року було відкладено на 20.02.2023 року у зв`язку з відсутністю електроенергії.

У судовому засіданні, проведеного в режимі відеоконференції 20.02.2023 року були присутні:

Представник міграційної служби, ОСОБА_3 , який позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, наполягаючи на тому, що відповідач на території України перебуває незаконно. Зараз паспорту у нього немає. Сім`ї в Україні у відповідача не має. Рішення від 30.12.2022 року № 812 про примусове повернення в країну походження добровільно не виконав, та був притягнутий до адміністративної відповідальності. З заявою про визнання його біженцем не звертався.

Відповідач ОСОБА_2 за допомогою перекладача Нішонова Рустамжон в судовому засіданні всі обставини викладені у позові підтвердив, та пояснив, що в Україні він з 2018 року, працював на продовольчому ринку в м.Чорноморськ не офіційно, його паспорт залишив вдома, при собі не має, документи щодо легального місцезнаходження в Україні не оформлював. Заяву про визнання його біженцем не подавав, оскільки не міг її оплатити, та копив на це гроші. З України їхати не хоче. А також зазначив, що у відповідача зараз фінансові труднощі і тому він не зміг виїхати самостійно. Відповідач одружений, дружина проживає в Узбекистані, в них 4 спільних дітей.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.12.2022 р. під час проведення оперативно-профілактичних заходів з виявлення нелегальних мігрантів працівниками ГУ ДМС в Одеській області було виявлено та доставлено до підрозділу за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В результаті проведеної перевірки відібраних пояснень у відповідача було встановлено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув на територію України у 01.02.2018 році, через КПП «Бориспіль», за паспортним документом громадянина Республіки Узбекистан для виїзду за кордон виданого на його ім`я серії НОМЕР_1 , терміном дії з 27.05.2015 по 26.05.2025 року. Під час перевірки 30.12.2022р. паспортний документ не надав. Під час перебування на території України відповідач тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 та працював неофіційно. Постійного офіційного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 20 липня 2015 року № 884 (далі Порядок) громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

З урахуванням вищенаведеного вбачається, що громадяни Туркменістану можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів.

Під час перебування на території України обчислення дозволеного іноземцю строку перебування здійснюють посадові особи ДМС шляхом відрахування 180 днів назад від дня контролю (дня, на який необхідно визначити законність перебування іноземця на території України). Іноземець не порушив зазначений строк, якщо в межах цього 180-денного періоду він перебував на території України не більше 90 днів.

Судом встановлено, що відповідач до органів міграційної служби з приводу продовження перебування на території України не звертався.

Встановлено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.05.2018 року на території України знаходиться не законно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має.

30.12.2022 за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 009376 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 30.12.2022 року ПН МОД 009468 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5100,00грн.

ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення від 30.12.2022 року № 812 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства відносно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 28.01.2023 року.

Згідно розписки від 30.12.2022 року відповідач забов`язався покинути територію України у визначений термін у рішенні від 30.12.2022 року № 812 про примусове повернення в країну походження.

Рішення від 30.12.2022 року № 812 про примусове повернення відповідач в судовому порядку не оскаржував, проте у встановлений термін до 28.01.2023 року територію України не залишив. Зазначене підтверджується також і наданими поясненнями відповідача у судовому засіданні.

07.02.2023 р. ОСОБА_2 , повторно виявлений співробітниками ГУ ДМС в Одеській області.

07.02.2023 р. за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні стосовно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД №009487 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 07.02.2023 р. ПН МОД №009578 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн. вказані штрафи відповідач не оплатив.

Рішенням ГУ ДМС України в Одеській області від 30.12.2022 р. №812 заборонено громадянину Республіки Узбекистан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стать чоловіча, в`їзд в Україну терміном на 3 роки з 14.12.2022 р. до 15.12.2025 р.

Інформація щодо оскарження відповідачем рішення ГУ ДМС в Одеській області від 30.12.2022 р. №812 про примусове повернення в країну походження та зобов`язання покинути територію України у термін до 28.01.2023 р. не встановлена, що також підтвердив і відповідач у своїх поясненнях.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2023 року у справі №522/2510/23у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, позов задоволено, затримано громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 07.08.2023 року.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземця або осіб без громадянства за межі території України врегульовано ст. 288 КАС України.

Порядок регулювання суспільних відносин у сфері примусового повернення чи примусового видворення іноземця або осіб без громадянства за межі території України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI( далі - Закон № 3773-VI).

Згідно п. 7 ч.1ст. 1 Закону №3773-VIіноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Частиною 3статті 9 Закону №3773-VIпередбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

У силу вимог ст.26 наведеного Закону Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно до п. 14ст. 1 Закону № 3773-VIнелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до ч. 3ст. 25 Закону № 3773-VI, рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

Порядок провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення визначається Кабінетом Міністрів України.

У силу вимог ч. 1ст. 26 Закону №3773-VIіноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").

Статтею 30Закону№3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, із змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 07.02.2018 року № 743/432/16-а (К/9901/3819/18 К/9901/3821/18).

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таке рішення відповідачем не виконанно у встановлений строк без поважних причин.

Статтею 31Закону№3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Вказаних обставин судом не вбачається. Відповідач добровільно виконати рішення позивача відмовляється, тобто ухиляється.

Судом під час розгляду даної справи не було встановлено наявності обставин, передбачених ст.ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача.

Крім того, відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, оскільки громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконав у встановлений строк без поважних причин рішення міграційної служби про примусове повернення від 30.12.2022 р. №812; не має доказів легального перебування на території України; відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; з заявами щодо продовження легального терміну перебування в Україні до компетентних органів не звертався, зважаючи на те, що відповідач порушив правовий режим знаходження його на території України, суд дійшов висновку про наявність підстав для примусового видворення відповідача за межі території України. При цьому суд враховує, що відповідач позовні вимоги визнав.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст.2, 5, 7-9,72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про примусове видворення - задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Повний текст рішення складено та підписано 20.02.2023 року.

Суддя Л.В. Домусчі