Справа № 520/28628/21
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 р.Справа № 520/28628/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Курило Л.В. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2022, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 14.02.22 року по справі № 520/28628/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросет"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросет" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 21.07.2021 №3.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач не вчиняв викладеного в акті податкової перевірки податкового правопорушення, правильно справляв всі податки під час проведення виплати доходу шляхом перерахування безготівкових коштів у власність резидента Франції.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України від 21.07.2021 №3.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем ГУ ДПС у Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги віповідач зазначає, що під час проведення податкової перевірки платник не подав належного документу про наявність у нерезидента - отримувача безготівкових коштів від платника податків із джерелом походження з України правового статусу резидента Франції. Такі документи надані тільки у межах адміністративного оскарження рішень контролюючих органів під час подання адміністративної скарги на податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 21.07.2021 №3 до Державної податкової служби України, відтак, надані позивачем під час оскарження рішення контролюючого орагну в адміністративному порядку не можуть бути взяті до уваги.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросет" пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації суб`єктів господарювання, набув правового статусу юридичної особи приватного права, значиться в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під ідентифікаційним кодом - 34329080, у якості платника податків (у тому числі і ПДВ) перебуває на обліку в податковому органі.

Також встановлено, що за 2014 рік ТОВ "Агросет" отримано чистого фінансового результату (прибутку) у розмірі 17.905,00тис. грн., за 2015 рік отримано чистого фінансового результату (прибутку) у розмірі 69.433,00тис. грн., за 2016 рік отримано чистого фінансового результату (прибутку) у розмірі 29.270,00грн., протягом 01.01.2018 -31.12.2020 ТОВ "Агросет" мав правовий статус платника єдиного податку 4 групи.

З 05.06.2019 єдиним учасником заявника як ТОВ є суб`єкт права Акціонерне товариство спрощеного типу "Інвесткомпанія", яке відповідно до довідки органу влади Французької Республіки під найменуванням - Регіональне управління оподаткування фізичних осіб м.Парижа Головного управління Державних фінансів від 18.12.2019 є резидентом Французької Республіки.

У 2019 році ТОВ "Агросет" на користь єдиного учасника - Акціонерного товариства спрощеного типу "Інвесткомпанія" перераховано 95000,00грн. у якості дивідендів, у 2020 року - 101266400,00грн., у І кварталі 2021 року - 110000,00грн. із справлянням за 2019-2020р.р. - 5340600,00грн. податку на репатріацію дивідендів за ставкою 5%.

Наказом ГУ ДПС у Харківській області від 19.04.2021 №2699-п призначено документальну планову виїзну перевірку заявника за період 01.10.2017-31.03.2021 з питань дотримання вимог податкового законодавства, дотримання вимог валютного законодавства, сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, дотримання іншого законодавства, контроль за яким покладено на органами системи ДПС України.

Результати проведеної перевірки оформлені актом від 14.06.2021 №10157/20-40-07-13-07/34329080, в якому зазначено про вчинення позивачем податкового правопорушення, а саме: п.103.4 ст.103, п.103.5 ст.103, п.103.10 ст.103, п.п.141.4.2 ст.141 Податкового кодексу України за рахунок застосування зменшеної ставки податку на прибуток нерезидента у вигляді дивідендів у розмірі 5% замість 15%.

21.07.2021 із посиланням на Акт контролюючим органом видано податкове повідомлення - рішення №3 про визначення грошового зобов`язання з доходів іноземних юридичних осіб у загальному розмірі 10842615,52грн. (основний платіж - 10670200,грн., штраф - 165800грн., пеня - 6615,52грн.).

Під час оскарження рішення в адміністративному порядку до ДПС України ТОВ "Агросет" подані документи на підтвердження правового статусу іноземної юридичної особи - одержувача коштів від заявника у вигляді дивідендів, які згідно з рішенням ДПС України від 01.12.2021 №27209/6/99-00-06-01-01-06 визнані належними доказами існування правового статусу резидента Французької Республіки за 2019-2021, але не взяті до уваги із посиланням на п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів ипогоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтями 1 і 8 Конституції України передбачено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

Частиною 2 ст.19 Конституції України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.68 Конституції України, передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, всі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Колегія суддів зазначає, що суспільні відносини з приводу суті та меж податкового обов`язку, змісту податкової дисципліни, обсягу повноважень органів публічної адміністрації у галузі податкової справи, механізмів та заходів податкового контролю, приводів та порядку і способів та підстав застосування заходів податкового примусу, складу протиправних діянь у вигляді податкових правопорушень, міри юридичної відповідальності винних осіб та правил її реалізації з 01.01.2011 унормовані, зокрема Податковим кодексом України.

Відносини з приводу оподаткування доходів нерезидентів із джерелом походження доходів із України на момент виникнення спірних правовідносин регламентовані ст.103 та п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.103.1 ст.103 Податкового кодексу України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Згідно з п.103.2 ст.103 Податкового кодексу України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу (якщо відповідна умова передбачена міжнародним договором) і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Отже, умовами застосування під час виплати іноземній юридичній особі доходу із джерелом походження з України правила звільнення від оподаткування або правила зменшеної ставки податку є одночасна сукупність: 1) існування в одержувача доходу правового статусу бенефіціара; 2) існування в одержувача доходу правового статусу резидента країни, з якою укладено міжнародний договір.

За приписами п.103.4 ст.103 Податкового кодексу України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до п.103.5 ст.103 Податкового кодексу України, довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Водночас, відповідно до п.103.8 ст.108 Податкового кодексу України особа, яка виплачує доходи нерезидентові у звітному (податковому) році, у разі подання нерезидентом довідки з інформацією за попередній звітний податковий період (рік) може застосувати правила міжнародного договору України, зокрема щодо звільнення (зменшення) від оподаткування, у звітному (податковому) році з отриманням довідки після закінчення звітного (податкового) року.

Таким чином, національний законодавець України прямо передбачив існування легального випадку, коли фізична відсутність довідки на підтвердження того, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, як на момент виплати доходу, так і на момент проведення податкової перевірки не призводить до виникнення наслідків у порядку п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України.

При цьому, п.103.10 ст.103 Податкового кодексу України визначено, що у разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 103.4 цієї статті доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування.

Тобто, платник податку має право застосувати звільнення (зменшення) від оподаткування при виплаті доходів нерезиденту, якщо: це передбачено положеннями чинного міжнародного договору України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати; якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, що підтверджується відповідною довідкою.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 28.04.2020 у справі № 815/94/16.

З огляду на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), слід зазначити, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли при розв`язанні колізії між положеннями п.44.6 ст.44 і п.103.10 ст.103 Податкового кодексу України з одного боку та п.103.8 ст.103 Податкового кодексу України з іншого боку - пріоритет у застосуванні належить віддати п.103.8 ст.103 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.141.4.1 ст.141 Податкового кодексу України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Для цілей цього пункту такими доходами є: а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом; б) дивіденди, які сплачуються резидентом; в) роялті; г) фрахт та доходи від інжинірингу; ґ) лізингова/орендна плата, що вноситься резидентами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди; д) доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту; е) прибуток від здійснення операцій з продажу або іншого відчуження наступних інвестиційних активів: цінних паперів, деривативів або інших корпоративних прав у статутному капіталі юридичних осіб резидентів, крім тих, що знаходяться в обігу на фондовій біржі, що входить до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "а" підпункту 141.4.11 пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу; акцій, корпоративних прав, часток в іноземних компаніях, організаціях, утворених відповідно до законодавства інших держав (іноземні юридичні особи), крім тих, що знаходяться в обігу на фондовій біржі, що входить до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "а підпункту 141.4.11 пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу, що відповідають таким умовам: а) у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав іноземної юридичної особи на 50 і більше відсотків утворюється за рахунок акцій, часток в українській юридичній особі, які належать зазначеній іноземній юридичній особі прямо або опосередковано, та б) у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість акцій, часток в українській юридичній особі на 50 і більше відсотків утворюється за рахунок нерухомого майна, яке розташовано в Україні та належить такій українській юридичній особі або використовується такою українською юридичною особою на підставі договору операційної або фінансової оренди (лізінгу) чи аналогічного договору, і таке використання має відображатися в обліку такої юридичної особи як актив, у тому числі актив з права користування, згідно з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; акцій, корпоративних прав у статутному капіталі юридичної особи - резидента України, за умови що у будь-який час впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість таких акцій, корпоративних прав на 50 і більше відсотків утворювалась за рахунок нерухомого майна, яке розташовано в Україні та належить такій юридичній особі - резиденту України або використовується такою юридичною особою - резидентом України на підставі договору операційної або фінансової оренди (лізінгу) чи аналогічного договору, і таке використання має відображатися в обліку такої юридичної особи як актив, у тому числі актив з права користування, згідно з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Вартість акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав (для цілей абзаців четвертого та шостого підпункту "е" цього підпункту) та нерухомого майна (для цілей абзаців п`ятого та шостого підпункту "е" цього підпункту) визначається на підставі балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку як найвища сума у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, та підлягає порівнянню з вартістю іншого майна (активів) згідно з балансовою (залишковою) вартістю за даними бухгалтерського обліку такої юридичної особи; є) доходи, отримані від провадження спільної діяльності на території України, доходи від здійснення довгострокових контрактів на території України; ж) винагорода за провадження нерезидентами або уповноваженими ними особами культурної, освітньої, релігійної, спортивної, розважальної діяльності на території України; з) брокерська, комісійна або агентська винагорода, отримана від резидентів або постійних представництв інших нерезидентів щодо брокерських, комісійних або агентських послуг, наданих нерезидентом на території України на користь резидентів; и) внески та премії на страхування або перестрахування ризиків в Україні (у тому числі страхування ризиків життя) або страхування резидентів від ризиків за межами України; і) доходи, одержані від діяльності у сфері розваг (крім діяльності з проведення лотереї); ї) доходи у вигляді благодійних внесків та пожертвувань на користь нерезидентів; й) доходи від відчуження прав на видобуток та розробку родовищ корисних копалин, мінеральних джерел та інших природних ресурсів, розташованих на території України, що належать нерезиденту; к) інші доходи від провадження нерезидентом господарської діяльності на території України, крім доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів, виконаних робіт, наданих послуг, переданих, виконаних, наданих резиденту (постійному представництву іншого нерезидента) від такого нерезидента, у тому числі вартості послуг із міжнародного зв`язку чи міжнародного інформаційного забезпечення.

Отже, за п.п. "б" п.п.141.4.1 ст.141 Податкового кодексу України дохід іноземної юридичної особи джерелом походження з України у вигляді дивідендів від резидента України підлягає оподаткуванню у джерела виплати.

Згідно з п.п.141.4.2 ст.141 Податкового кодексу України резидент, у тому числі фізична особа - підприємець, фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, або суб`єкт господарювання (юридична особа чи фізична особа підприємець), який обрав спрощену систему оподаткування, або інший нерезидент, який провадить господарську діяльність через постійне представництво на території України, які здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.4 - 141.4.5 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, що сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності. Вимоги цього абзацу не застосовуються до доходів нерезидентів, що отримуються ними через їх постійні представництва на території України.

Отже, за п.п. "б" п.п.141.4.1 ст.141 Податкового кодексу України дохід іноземної юридичної особи джерелом походження з України у вигляді дивідендів від резидента України підлягає оподаткуванню у джерела виплати або за ставкою 15% за рахунок суми платежу, або за ставкою міжнародного договору України з країною резиденції особи, на користь якої здійснюються виплати, що набрали чинності (у даному випадку - Французької Республіки).

В матеріалах справи містяться складені відносно АТСТ "Інвесткомпанія" довідки підтвердження податкового резидентства Французької Республіки за 2019 рік від 12.12.2019, за 2020 рік від 21.04.2021, за 2021 рік від 02.06.2021, які видані органом податкової служби Французької Республіки від імені Міністерства бюджету і державних рахунків, а також довідка підтвердження податкового резидентства Французької Республіки за 2019 рік від 18.12.2019, яка видана органом податкової служби Французької Республіки від імені Міністерства бюджету і державних рахунків та апостильована 18.12.2019.

Оскільки всі документи видані органом податкової служби Французької Республіки від імені Міністерства бюджету і державних рахунків, відтак отримання довідки у 2019 році, проведення позивачем платежів з дивідендів на користь іноземної юридичної особи дійсного резидента Французької Республіки у 2019р.-2020р. та повторне підтвердження правового статусу резидента Французької Республіки у 2021 році відповідно до п.103.8 ст.103 Податкового кодексу України дає підстави для сплати ТОВ "Агросет" податку у розмірі 5%.

Законом України від 03.03.1998р. №150/98-ВР ратифікована Конвенція між Урядом України та Урядом Французької Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно.

Відповідно до п.1 ст.4 Конвенції про уникнення подвійного оподаткування для цілей цієї Конвенції термін "резидент Договірної Держави" означає будь-яку особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі місця проживання, місцеперебування, місця знаходження керівного органу, місця реєстрації або іншого аналогічного критерію. Але цей термін не включає будь-яку особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі, тільки на підставі одержання доходів з джерел у цій Державі або стосовно майна, що в ній знаходиться.

У силу ст.10 Конвенції про уникнення подвійного оподаткування дивіденди, що сплачуються компанією, яка є резидентом Договірної Держави, резиденту другої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій другій Державі (пункт 1 ст.10). Однак, такі дивіденди можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, резидентом якої є компанія, що сплачує дивіденди, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо фактичний власник дивідендів є резидентом другої Договірної Держави, то податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати: а) 5 відсотків суми дивідендів, якщо право на дивіденди фактично має компанія, яка володіє прямо або посередньо: і) 20 відсотками капіталу компанії, яка сплачує дивіденди, у випадку, якщо компанія є резидентом України; іі) 10 відсотками капіталу компанії, яка сплачує дивіденди, у випадку, якщо компанія є резидентом Франції; b) 15 відсотків валової суми дивідендів в інших випадках. Положення цього пункту не впливають на оподаткування компанії стосовно прибутку, з якого сплачуються дивіденди (п.2 ст.10).

Незважаючи на положення пунктів 1 і 2, дивіденди, що сплачуються компанією, яка є резидентом Договірної Держави, підлягають оподаткуванню тільки в другій Договірній Державі, якщо такими дивідендами фактично володіє одна або декілька компаній, які є резидентами цієї другої Держави і якщо: a) ця або ці компанії разом володіють прямо або посередньо принаймні 50 процентами капіталу компанії, що сплачує дивіденди, і загальна сума їх інвестицій в цю компанію складає не менше 5 мільйонів французьких франків або їх еквівалента в українській валюті; або b) їх інвестиція у компанію, що сплачує дивіденди, гарантується або страхується другою Державою, її центральним банком або будь-якою особою, що діє від імені цієї другої Держави. Положення цього пункту не впливають на оподаткування компанії стосовно прибутку, з якого сплачуються дивіденди (п.3 ст.10).

Одержувач дивідендів за проведеними ТОВ "Агросет" у 2019-2020 роках платежами (іноземна юридична особа дійсний резидент Французької Республіки АТСТ "Інвесткомпанія") є єдиним учасником ТОВ "Агросет", а відтак володіє 100% корпоративних прав Товариства.

Так, протягом спірного періоду іноземна юридична особа - одержувач доходу із джерелом походження з України був резидентом Французької Республіки.

Вказані обставини підтверджуються довідкою за 2019 рік від 18.12.2019, яка видана органом податкової служби Французької Республіки від імені Міністерства бюджету і державних рахунків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи відповідача з приводу умов обчислення проведених ТОВ "Агросет" на користь іноземної юридичної особи - резидента Французької Республіки у 2019-2020 платежів не мають юридичного значення для правильного вирішення даного спору, оскільки заперечуючи наявність підстав для нарахування та виплати дивідендів, податковий орган застосовує до цих самих платежів ставку податку не у розмірі 5%, а у розмірі 15%, тобто визнає правомірність і реальність самих платежів.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №814/1460/16 адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення (вчинення дії, допущення бездіяльності).

У висновках постанови Верховного Суду від 25.06.2020 по справі №520/2261/19, визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У розумінні ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно з ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а у силу запроваджених частинами 1 і 2 ст.74 КАС України застережень суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням встановленого законом порядку або не підтверджені визначеними законом певними засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 по справі № 520/28628/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Курило Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 20.02.2023 року