Справа № 600/2247/22-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/2247/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецька обласна прокуратура про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Чернівецької обласної прокуратури (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Чернівецької обласної прокуратури, яка виразилась в не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення від 05.04.2021 в адміністративній справі №824/2354/15-а;

- визнати протиправною бездіяльність Чернівецької обласної прокуратури, яка виразилась в не нарахуванні та не виплаті мені ОСОБА_1 різниці (частки) середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 26 вересня 2015 року по 12 грудня 2020 року із застосуванням коефіцієнту підвищення при обчисленні середньої заробітної плати, що передбачено п.10 (в період його дії до 12.12.2020) Порядку, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100;

- зобов`язати Чернівецьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення від 05.04.2021 в адміністративній справі №824/2354/15-а;

- зобов`язати Чернівецьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю (частку) середнього заробітку в сумі 457 153,30 гривень за час вимушеного прогулу в період з 26 вересня 2015 року по 12 грудня 2020 року із застосуванням коефіцієнту підвищення при обчисленні середньої заробітної плати, що передбачено п.10 (в період його дії до 12.12.2020) Порядку, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням суду від 05.04.2021 по справі №824/23545/15-а скасовано наказ відповідача про звільнення позивача з посади, поновлено на посаді заступника прокурора Шевченківського району м. Чернівці Чернівецької області з 26.09.2015 року, стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу. Разом із тим, позивач не був негайно поновлений на посаді, заробітна плата йому не виплачена по день видачі наказу про його поновлення на виконання судового рішення, тому він змушений звернутися до суду для захисту своїх прав про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Окрім того звертав увагу, що відповідач без врахування п.10 Порядку №100 виплатив заробітну плату за час вимушено прогулу.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що рішення суду було виконано 16.09.2021, після звернення позивача до Чернівецької обласної прокуратури. При цьому, звертав увагу що заробітна плата за час вимушено прогулу виплачена у відповідності до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.04.2021 р. № 824/2354/15-а

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року по справі №824/2354/15-а, яка залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 р. адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Чернівецької області від 25 вересня 2015 року № 959-к "Про звільнення ОСОБА_1 " в частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Шевченківського району м. Чернівці Чернівецької області у зв`язку із припиненням трудового договору відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Шевченківського району м. Чернівці Чернівецької області з 26.09.2015 року. Стягнуто з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 527096,40 грн. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Шевченківського району м. Чернівці Чернівецької області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах стягнення суми за один місяць, підлягає до негайного виконання. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

16.09.2021 р. відповідачем видано наказ №941-к про поновлення на посаді ОСОБА_1

16.09.2021 р. відповідачем видано наказ №942-к про звільнення ОСОБА_1 , з посади заступника прокурора Шевченківського району м. Чернівці Чернівецької області за власним бажанням з 16.09.2021 р.

06.04.2022 р. позивач звернувся до відповідача з заявою, зокрема, про нарахування та виплату середнього розміру заробітної плати за час затримки виконання судового рішення від 05.04.2021 в адміністративній справі №824/2354/15-а за період з 5 квітня 2021 року по 16 вересня 2021 року та середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 26 вересня 2015 року по 12 грудня 2020 року із застосуванням коефіцієнту підвищення при обчисленні середньої заробітної плати, що передбачено п.10 (в період його дії до 12.12.2020) Порядку, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100

21.04.2022 р. відповідач надав відповідь відповідно до змісту якої вказував, що виплата належних коштів при звільненні нараховано у повному обсязі, у відповідності до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №824/2354/15-а.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною першою статті 370 КАС України визначено що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частиною першою статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (частина друга статті 372 КАС України).

Згідно Рішення Конституційного суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, має застосувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Пленум Верховного Суду України в пункті 34 постанови від 06.11.1992 № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів роз`яснив, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

За змістом цієї норми, а також враховуючи правові позиції Верховного Суду з цих питань (зокрема, постанови від 06.12.2018 у справі № 465/4679/16, від 24.01.2019 у справі №760/9521/15 від 13.02.2019 у справі № 818/1678/16, від 26.02.2020 у справі № 702/725/17, від 17.06.2020 у справі № 521/1892/18, від 16.09.2020 у справі № 709/1465/19, від 16.03.2021 у справі № 140/2819/19) виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу саме про поновлення працівника на роботі, внесення відповідного запису до трудової книжки та фактичного допуску працівника до виконання попередніх обов`язків).

За вимогами частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом з матеріалів справи, виконувачем обов`язків керівника обласної прокуратури Чернівецької обласної прокуратури тільки 16.09.2021 року видано наказ № 941-к про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Шевченківського району м. Чернівці Чернівецької області 26.09.2015 року, в результаті чого, позивач позбавлений можливості отримувати належні йому суми заробітної плати за період з 05.04.2021 р. по 15.09.2021 р..

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про оплату праці порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України за № 100 від 08.02.1995 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами пункту 5 розділу ІV Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Пунктом 8 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Зокрема, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року у справі № 824/2354/15-а встановлено, що розмір середньоденної заробітної плати позивача - 385,80 грн.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі (з 05.04.2021 по 15.09.2021) містить 113 робочих днів (квітень 20 робочих днів, травень 18 робочих днів, червень 21 робочий день, липень 22 робочі дні, серпень 21 робочий день, вересень 11 робочих днів), загальна сума компенсації за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі позивача за вказаний період складає: 385,80 грн. х 113 робочих дні = 43595,40 грн.

Також суд зазначає, що згідно зі ст. 236 КЗпП України, виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Отже, наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21.02.2018 у справі № 243/2748/16-ц та від 27.06.2019 у справі № 821/1678/16.

За вимогами абзацу п`ятого пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Чернівецької обласної прокуратури, яка виразилась в не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 різниці (частки) середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 26 вересня 2015 року по 12 грудня 2020 року із застосуванням коефіцієнту підвищення при обчисленні середньої заробітної плати, що передбачено п.10 (в період його дії до 12.12.2020) Порядку, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100 та зобов`язання Чернівецької обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю (частку) середнього заробітку в сумі 457153,30 гривень за час вимушеного прогулу в період з 26 вересня 2015 року по 12 грудня 2020 року із застосуванням коефіцієнту підвищення при обчисленні середньої заробітної плати, що передбачено п.10 (в період його дії до 12.12.2020) Порядку, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100.

Як вже було зазначено, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року по справі №824/2354/15-а, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Чернівецької області від 25 вересня 2015 року № 959-к "Про звільнення ОСОБА_1 " в частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Шевченківського району м. Чернівці Чернівецької області у зв`язку із припиненням трудового договору відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Шевченківського району м. Чернівці Чернівецької області з 26.09.2015 року. Стягнуто з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 527096,40 грн. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Шевченківського району м. Чернівці Чернівецької області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах стягнення суми за один місяць, підлягає до негайного виконання. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Абзацом 9 сторінки 17 вказаного рішення зазначено, що твердження позивача про необхідність розрахунку середньої заробітної плати відповідно до п. 10 Порядку № 100, не відповідають дійсності, оскільки вказаний пункт Порядку № 100 станом на час прийняття рішення по справі виключений з Порядку № 100.

На підставі викладеного вище, судом, по справі №824/2354/15-а, розраховано суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 527094,40 грн. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 р. вказане рішення залишено без змін.

Узагальнюючи викладені висновки, суд звертає увагу, що середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача був розрахований у відповідності до Порядку № 100 чинного на момент винесення рішення. При цьому, суд зазначає, що у вказаних рішення була надана оцінка стосовно розрахунку середньої заробітної плати за час вимушено прогулу.

У зв`язку з зазначеним позов в даній частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкти владних повноважень не довів в повному об`ємі правомірності своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок щодо необхідності часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Чернівецької обласної прокуратури, яка виразилась в не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення від 05.04.2021 в адміністративній справі №824/2354/15-а.

3. Зобов`язати Чернівецьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення від 05.04.2021 в адміністративній справі №824/2354/15-а в сумі 43595,40 грн.

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Чернівецька обласна прокуратура (вул. Кордуби, 21-А, м. Чернівці, 58001, Код )

Суддя І.В. Маренич