Справа № 948/679/22
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 р.Справа № 948/679/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Дуднік Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на рішення Машівського районного суду Полтавської області (головуючий І інстанції Кравець С.В.) від 14.12.2022 року по справі №948/679/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області , Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Машівського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просив скасувати постанову серії БАБ №748506 від 20.09.2022 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) не порушував, а оскаржувану постанову винесено без фактичного з`ясування всіх обставин справи.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 07.11.2022 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 14.12.2022 року позов задоволено частково.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №748506 від 20.09.2022 р. про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 248,10 грн.

Відповідач, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Машівського районного суду Полтавської області від 14.12.2022 року скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про протиправність оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що підставою для винесення оскаржуваної постанови слугував встановлений факт перевезення позивачем вантажу трубоукладач, який перевищував встановлені габарити транспортних засобів на 50 см при цьому не маючи дозволу на проїзд, чим порушив п.2.5 ПДР України та постанову Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 р. Судом інстанції не взято до уваги той факт, що при перевезенні великогабаритного вантажу водій повинен мати при собі відповідний діючий дозвіл. Водій надав дозвіл, але строк дії дозволу закінчився 30.03.2023 року, що припадає на час дії воєнного стану. Відповідно до Постанови КМУ № 314 від 18.03.2022 року строки дії діючих строкових ліцензій та документів дозвільного характеру автоматично продовжуються на період воєнного стану та три місяці з дня його припинення чи скасування. Проте, судом першої інстанції не взято до уваги те, що відповідно до п.п.1 п. 1 Постанови у період воєнного стану право на провадження господарської діяльності може набуватися суб`єктами господарювання на підставі безоплатного подання до органів ліцензування, дозвільних органів та суб`єктів надання публічних (електронних публічних) послуг декларації про провадження господарської діяльності (далі - декларація), що містить відомості згідно з додатком 1, без отримання дозвільних документів (документів дозвільного характеру, ліцензій або інших результатів надання публічних послуг), крім видів господарської діяльності за переліком згідно з додатком 2. Отже, строк дії дозволу № 2021-60НГ від 01.01.2022 закінчився 30.03.2022 року, та щоб його термін вважався продовженим, у відповідності до Постанови КМУ № 314 від 18.03.2022 року позивач повинен довести той факт, що він здійснює провадженням господарської діяльності у період воєнного стану та у відповідності до п.1 та п. 2 Постанови КМУ № 314 подав відповідну декларацію до органів ліцензування, дозвільних органів та суб`єктів надання публічних (електронних публічних) послуг, котрі ведуть переліки поданих декларацій. Натомість, доказів подання декларації на провадження господарської діяльності під час дії воєнного стану позивач не надав, що також підтверджується відповіддю Управління адміністративних послуг Полтавської міської ради на запит УПП.

Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу.

За правилами ч. 1 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи (ч.5 ст. 286 КАС України).

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Сторони та третя особа повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, з урахуванням особливостей, що визначені ст. 268 КАС України, а також шляхом розміщення на веб-порталі Судова влада повідомлення про виклик у судове засідання учасників справи.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.09.2021р. інспектором взводу роти 3 БУПР в Полтавській області ДПП Васильєвим О.Г. винесена постанова серії БАБ № 748506 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 132-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. За змістом постанови, позивач 20.09.2022 р. о 07 год 20 хв на 323 км автодороги Київ Харків Довжанський керував транспортним засобом КРАЗ 6443-05 днз НОМЕР_1 з причіпом ЕХО 9998 днз НОМЕР_2 та перевозив вантаж, а саме: трубоукладач ТГ-124, який належить до категорії великогабаритних ширина якого складає 3 м 10 см при цьому не мав дозволу на проїзд, чим порушив п.22.5 ПДР та Постанову КМУ №30 від 2001 р. (а.с.16).

З наданої позивачем копії дозволу №2021-60 НГ від 16.12.2021 р. виданого Відділом безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Полтавській області Національної поліції України вбачається, що він дає дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а саме на КРАЗ - 6443-05, НОМЕР_1 , причіп: ЕХО 99981, НОМЕР_2 , вантаж: технологічне устаткування, тракторна техніка по маршруту, по маршруту зазначеному у ньому, на строк з 01.01.2022 р. по 30.03.2022 р. Також зазначено, що організацією, яка перевозить вантаж є ГРУПА ТРАНСПОРТНИХ СЕРВІСІВ (ПОЛТАВА) УПРАВЛІННЯ ТРАНСПОРТУ ПАТ «УКРНАФТА», Параметри транспортних засобів в м: довжина 22, 00, ширина 3, 40, висота 4, 40 (а.с. 4).

За інформацією Управління адміністративних послуг Полтавської міської ради №01-14-01-23/750 від 25.10.2022 р., від ГРУПИ ТРАНСПОРТНИХ СЕРВІСІВ (ПОЛТАВА) УПРАВЛІННЯ ТРАНСПОРТУ ПАТ «УКРНАФТА» до Управління декларації про продовження господарської діяльності не подавалася (а.с.35).

З наданого співвідповідачем відеозапису із нагрудної камери поліцейського вбачається, що 20.09.2022 р. о 07 год 22 хв працівниками поліції було зафіксовано огляд великогабаритного транспортного засобу з причепом номерний знак НОМЕР_2 ., на якому знаходився вантаж, який візуально виходив за межі транспортного засобу. Працівниками поліції були перевірені документи та проведено замірювання габаритів транспорту і було визначено, що всього його ширина становить 3 м 10 см, з яких 50 см виступаюча частина. В послідуючому, водієві було роз`яснено його права та розглянуто справу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови про порушення правил дорожнього руху України в якій водій розписався (а.с.37).

Не погоджуючись із правомірністю вказаної постанови, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню у судовому порядку, оскільки позивач під час дії воєнного стану керував належним ПАТ «Укрнафта» автомобілем з причепом, який мав ширину 3 м 10 см, тоді як за п.22.5 ПДР дозволена ширина становить 2, 6 м, водночас водій мав при собі дозвіл на перевезення габаритів шириною 3,40 м з терміном дії по 30.03.2022р., але враховуючи те, що за п. 5 постанови КМУ №314 від 18.03.2022 р. строк дії документів дозвільного характеру продовжується на період дії воєнного стану та три місяці після цього, а відтак суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 КАС України).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені статтею 33 КУпАП, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша статті 132-1).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Надаючи оцінку оскарженому рішенню відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Статтею 14 Закону України Про дорожній рух встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до ч. 1 ст.132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, саме внаслідок порушення ним 22.5 ПДР України.

Перевіряючи правомірність казаних висновків суб`єкта владних повноважень, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" (далі Правил).

Відповідно до п.4 Правил, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності через центри надання адміністративних послуг.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до пп. 1,5 п.1 постанови Кабінету Міністрів України №314 від 18.03.2022 р. «Про деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану» установлено, що у період воєнного стану право на провадження господарської діяльності може набуватися суб`єктами господарювання на підставі безоплатного подання до органів ліцензування, дозвільних органів та суб`єктів надання публічних (електронних публічних) послуг декларації про провадження господарської діяльності (далі - декларація), що містить відомості згідно з додатком 1, без отримання дозвільних документів (документів дозвільного характеру, ліцензій або інших результатів надання публічних послуг), крім видів господарської діяльності за переліком згідно з додатком 2.

Органи ліцензування, дозвільні органи та суб`єкти надання публічних (електронних публічних) послуг формують та ведуть переліки поданих декларацій, в яких міститься інформація про суб`єкта господарювання (для юридичної особи - організаційно-правова форма, повне і скорочене найменування (за наявності), для фізичної особи - підприємця - прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності); вид господарської діяльності/частина виду господарської діяльності, який провадиться на підставі поданої декларації; місце провадження діяльності (якщо провадження діяльності обмежується територією відповідної адміністративно-територіальної одиниці).

Строки дії діючих строкових ліцензій та документів дозвільного характеру автоматично продовжуються на період воєнного стану та три місяці з дня його припинення чи скасування, а періодичні, чергові платежі за ними відстрочуються на строк, зазначений у цьому підпункті.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022р., який діє і зараз.

Оскільки позивач під час дії воєнного стану керував належним ПАТ «Укрнафта» автомобілем з причепом, який мав ширину 3 м 10 см, тоді як за п.22.5 ПДР дозволена ширина становить 2, 6 м, водночас водій мав при собі дозвіл на перевезення габаритів шириною 3, 40 м з терміном дії по 30.03.2022р., але враховуючи те, що за п. 5 постанови КМУ №314 від 18.03.2022 р. строк дії документів дозвільного характеру продовжується на період дії воєнного стану та три місяці після цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач не надав доказів продовження строку дії наявного у нього дозволу, оскільки не довів здійснення провадженням господарської діяльності у період воєнного стану та факту подання декларації на провадження господарської діяльності під час дії воєнного стану, виходячи з наступного.

Відповідно п.п. 1 п. 1 постанови КМУ № 314 визначено, що право на провадження господарської діяльності може набуватися суб`єктами господарювання, тобто законодавець визначив, що суб`єкти господарювання, які вперше набувають право на здійснення відповідної господарської діяльності здійснюють це шляхом подання декларації про провадження господарської діяльності. Вказане кореспондується з пунктом 3 Постанови, а саме: суб`єкти господарювання, які набули право на провадження господарської діяльності на підставі декларації, у разі відсутності відповідних дозвільних документів (документи дозвільного характеру, ліцензії та/або інші результати надання публічних послуг), невідкладно, але не пізніше трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану звертаються до відповідних органів ліцензування, дозвільних органів та суб`єктів надання публічних (електронних публічних) послуг і отримують відповідні дозвільні документи в порядку, строки та на умовах, передбачених законодавством, без зупинення (припинення) їх діяльності.

При цьому, пунктом 5 постанови КМУ № 314 встановлено, що строки дії діючих строкових ліцензій та документів дозвільного характеру автоматично продовжуються на період воєнного стану та три місяці з дня його припинення чи скасування, а періодичні, чергові платежі за ними відстрочуються на строк, зазначений у цьому підпункті.

Тобто, законодавець чітко розмежував випадки щодо початку провадження господарської діяльності, що потребує дозвільної документації та її продовження в умовах правового режиму воєнного стану, оскільки правова норма пункту 5 постанови КМУ № 314 прямо вказує на обставини того, що строки дії строкових документів дозвільного характеру, які були діючими на час запровадження воєнного стану автоматично продовжуються на період воєнного стану та три місяці з дня його припинення чи скасування.

Під час розгляду справи встановлено та не заперечувалось відповідачем, що у позивача був наявний дозвіл № 2021-60 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

В зв`язку з чим, оскільки згідно п. 5 постанови КМУ №314 від 18.03.2022 р. строк дії наявного у позивача дозволу продовжено на період дії воєнного стану та три місяці після цього, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на факт закінчення у позивача дії дозволу станом на час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011 р.; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015 р.; п. 52 рішення у справі Єрохіна проти України від 15.02.2013 р.).

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач, заперечуючи проти позову, не довів належними доказами факт вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення.

Оскільки матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, з урахуванням положень ст. 308 КАС України, рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог не підлягає апеляційному перегляду, оскільки позивачем не оскаржено, а апеляційна скарга відповідача відповідних доводів в цій частині не містить.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 14.12.2022 року по справі №948/679/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 20.02.2023 року.