Справа № 460/9145/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 460/9145/21 пров. № А/857/15340/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року (головуючий суддя Дудар О.М., м.Івано-Франківськ) у справі №460/9145/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

05.07.2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 , оформлену листом від 12.04.2021 №574, у здійсненні перерахунку та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, передбаченої ст.15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зі змінами), ст.9 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (зі змінами), в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби із урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення, яку отримував під час проходження військової служби, та із урахуванням отриманої індексації, виплаченої Військовою частиною НОМЕР_2 на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі №460/3075/18, із урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги; зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби, передбачену ст.15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зі змінами), ст.9 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (зі змінами), в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби із урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення, яку отримував під час проходження військової служби, та із урахуванням отриманої індексації, виплаченої Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі №460/3075/18, із урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги; встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 подати у встановлений судом строк, з дня набрання рішенням суду законної сили, звіт про виконання рішення суду у цій справі, з дня отримання рішення.

Позов обґрунтовує тим, що відповідачем протиправно не проведено перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі №460/3075/18.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 , оформлену листом від 12.04.2021 № 574, у здійсненні перерахунку та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, передбаченої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (зі змінами), статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (зі змінами), в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби із урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення та індексації, виплаченої Військовою частиною НОМЕР_2 на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі №460/3075/18. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби, передбачену статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (зі змінами), статтею 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XIІ (зі змінами), в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби із урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення та індексації, виплаченої Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі № 460/3075/18, із урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою № 889, не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога, передбачена статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" про що правильно зазначено судом апеляційної інстанції. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 06.05.2015.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 18.09.2017 №325 підполковника ОСОБА_1 було звільнено в запас за станом здоров`я.

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 20.10.2017 №267 підполковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення з 20.10.2017

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_5 від 28.11.2017, ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років довічно.

18.03.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби, передбачену статтею 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зі змінами), статтею 9 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (зі змінами), в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби із урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення, яку він отримував під час проходження військової служби, та із урахуванням отриманої індексації, виплаченої Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі №460/3075/18, із урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

Листом від 24.01.2021 №574 Військова частина НОМЕР_1 на заяву позивача від 18.03.2021 повідомила, що виплату одноразової грошової допомоги нараховано та виплачено у повному обсязі.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 2 статті 15 Закону №2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до ч.2 ст.19 вищевказаного Закону державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (Закон №1282-XIІ).

Відповідно до ст.1 Закону №1282-XIІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону №1282-XIІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі №460/3075/18 позов ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за жовтень 2015 року і за період з 16 лютого 2017 року по 20 жовтня 2017 року та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 належні і невиплачені суми індексації грошового забезпечення за періоди проходження військової служби, а саме: за жовтень 2015 року та за період з 16 лютого 2017 року по 20 жовтня 2017 року; визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 14 лютого 2017 року та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати і виплатити належні і невиплачені ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Радивилівському РВК, а саме: за період з 1 січня 2016 року по 14 лютого 2017 року.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 03.07.2019.

На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі №460/3075/18 Військовою частиною НОМЕР_1 підполковнику запасу ОСОБА_1 нараховано індексацію грошового забезпечення за жовтень 2015 року та з 16 лютого 2017 року по 20 жовтня 2017 року. Вказані обставини підтверджуються довідкою від 17.10.2019 №702, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі №460/3075/18, нараховано та виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 14.02.2017, що підтверджується листом від 10.09.2019 №12/2/391 та розрахунком суми індексації грошового забезпечення.

Апеляційний суд зазначає, що індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення. Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, зазначена індексація має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 638/5794/17, від 27.12.2019 у справі № 643/11749/17 та від 30.04.2021 у справі №620/561/20.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 №1294 (чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п.38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за №638/15329 (чинній на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення); які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.

Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2010 №889 (чинною на час виникнення спірних правовідносин; Постанова №889).

Так, пп.2 п.1 Постанови №889 встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Відповідно до п.2 Постанови №889, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Апеляційний суд вказує, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17.

Так, у постанові від 06.02.2019 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2019 у справі №857/7540/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 у справі №817/1219/18 та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 7 роти резерву про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення певних дій задоволено частково; зобов`язано НОМЕР_6 роту резерву Міністерства оборони України (як правонаступника Військової частини НОМЕР_4 ) скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії із врахуванням в цій довідці виплаченої ОСОБА_1 за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням щомісячної додаткової грошової винагороди (60 % посадового окладу) та розміру індексації; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії із врахуванням в цій довідці виплаченої ОСОБА_1 за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням щомісячної додаткової грошової винагороди (60 % посадового окладу) та розміру індексації; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, із врахуванням виплаченої йому за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням щомісячної додаткової грошової винагороди та розміру індексації, починаючи з дати її призначення з 21 жовтня 2017 року, та провести виплату грошових коштів з огляду на проведений перерахунок та із врахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії від 24.01.2020 №13, виданої 7 ротою резерву Міністерства оборони України, у жовтні 2015 року та з лютого 2017 року по вересень 2017 року позивач отримував щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% від посадового окладу.

Разом з тим, у жовтні 2015 року та з листопада 2015 року по лютий 2017 року позивач також отримував щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% від посадового окладу. Зазначені обставини підтверджуються довідкою про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії від 23.12.2019 №66, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі змісту вказаних довідок вбачається, що додаткова грошова винагорода нараховувалася і виплачувалася позивачу щомісяця.

Оскільки зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода була встановлена Постановою №889 та виплачувалася позивачу до дня звільнення його з військової служби, тобто мала постійний характер, то в силу положень ст.9 Закону № 2011-ХІІ зазначена винагорода повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 30.04.2021 у справі №620/561/20.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року у справі №460/9145/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний