Справа № 260/341/23
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви

20 лютого 2023 рокум. Ужгород№ 260/341/23

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Калинич Я.М., розглянувши адміністративний позов ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

До Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся ІНФОРМАЦІЯ_2 з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить суд:

1. Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору у розмірі 26000,00 грн. ВП №69530755 від 01.08.2022 року.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №69530755 від 01.08.2022 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року позовну заяву було залишено без руху, надано термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом, зокрема, надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску.

Позивач 15 лютого 2023 року, на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 18 січня 2023 року, надав до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій просив суд поновити строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

В обґрунтування заяви зазначив, що 03.08.2022 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження №69530755 від 01.08.2022 року, винесена старшим державним виконавцем Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області згідно виконавчого листа №260/3753/21 виданого 18.05.2022 року Закарпатським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нові довідки про розмір грошового забезпечення станом на 29 січня 2020 року та станом на 01 січня 2021 року для перерахунку з 01 лютої о 2020 року та з 01 січня 2021 року пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення, в яких посадовий оклад, оклад за військовим званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 26000,00 грн. від 01.08.2022 ВП №69530755 та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 01.08.2022 №69530755. Разом з тим, станом на момент виникнення спірних правовідносин рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 у справі №260/3753/21 ІНФОРМАЦІЯ_4 оскаржувалось в Восьмому апеляційному адміністративному суді, що підтверджується апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_5 №4811/1 від 06.07.2022, заявою про поновлення строку апеляційного оскарження №4810/1 від 06.07.2022 та ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2022 у справі №260/3753/21 пров. №А/857/10602/22, копії яких були додані до позовної заяви. Крім того Восьмим апеляційним адміністративним судом зупинено дію рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 у справі № 260/3753/21. Також звертає увагу на той факт, що ІНФОРМАЦІЯ_4 вперше було подано апеляційну скаргу на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду по даній справі ще 04.12.2021, що підтверджується ухвалою Восьмого апеляційного суду від 14.12.2021 в справі №260/3753/21 пров. №А/857/22499/21, в якій зазначено, 08.12.2021 суд зареєстрував дану апеляційну скаргу. У зв`язку з отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №69530755 від 01.08.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_4 на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направлено лист №8745/8 від 10.08.2022 року з проханням зупинити виконавче провадження ВП №69530755 від 01.08.2022 року, а також скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 26000,00 грн. від 01.08.2022 року ВП №69530755 та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 01.08.2022 року ВП №69530755. 02.01.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_4 отримано постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2022 року у справі №260/3753/21 пров. №А/857/10602/22, якою апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_5 залишено без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду без змін. Отже, дата набрання законної сили рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року у справі №260/3753/21 є 23 листопада 2022 року. Таким чином про наявність рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2022 року у справі №260/3753/21 пров. №А/857/10602/22 ІНФОРМАЦІЯ_6 стало відомо 02.01.2023 року, отже крайньою датою для подання позовної заяви було 12.01.2023 року. Отже, вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 подано позовну заяву в межах процесуальних строків.

Дослідивши вказану заяву та інформацію, занесену до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ч. 5 ст. 74 Закону №1404-VIII).

Частиною першою ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ч. 2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Позивач зазначає, що 03.08.2022 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження №69530755 від 01.08.2022 року, винесена старшим державним виконавцем Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області згідно виконавчого листа №260/3753/21 виданого 18.05.2022 року Закарпатським окружним адміністративним судом.

Отже, позивач дізнався про оскаржувану постанову 03.08.2022 року. Тобто, крайньою датою на оскарження такої було 13.08.2022 року.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Процесуальна можливість для звернення з позовом до суду пов`язана з певним часовим проміжком, протягом якого така особа може реалізувати право на звернення без застосування до неї наслідків пропуску такого строку. В той же час, у випадку звернення до суду поза межами такого строку, до неї підлягають застосуванню відповідні правові наслідки встановлені законом, в даному випадку ст. 123 КАС України.

Визначення початку або встановлення такого строку виходить з того, що такий початок починає своє обчислення з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. В цьому випадку, законодавцем встановлена альтернативність такого обчислення, при чому в одному випадку це день об`єктивно достовірної та беззаперечної обізнаності такої особи, в іншому випадку таке обчислення повинно здійснюватися із можливості бути обізнаним про ті чи інші обставини, що можуть впливати на порушення прав, свобод чи інтересів (умовно), тобто встановлена так би мовити можлива обов`язковість бути обізнаним про ті обставини, що впливають або мають безпосередній вплив на відповідне порушення прав.

При чому, суд зауважує, що законодавець пов`язує початок обчислення строку з не з тим, коли особа суб`єктивно з`ясувала для себе або почала усвідомлювати, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона об`єктивно повинна була дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність, що мають вплив на неї, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Отже, досліджуючи питання строку звернення до суду, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані». Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (№ 3236/03 від 03.04.2008, §41) зазначено, що «…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави».

Суд зазначає, що безпідставне поновлення строку на оскарження є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо справедливого судового розгляду. Європейський суд з прав людини визначив, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28.10.2004).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (п.41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008).

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.

Суд зазначає, що поновлення строку звернення до суду може здійснюватися з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або хибна помилка про не пропуск строку, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд зауважує, що оскарження рішення суду першої інстанції, а саме рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року у справі №260/3753/21, до апеляційної інстанції не позбавляло позивача обов`язку, у разі незгоди з постановою про відкриття виконавчого провадження, оскаржити таку до суду.

Враховуючи, що позивач дізнався про оскаржувану постанову 03.08.2022 року, звернувшись до суду тільки 12.01.2023 року з даним позовом пропустив строк звернення до суду, ненавівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку, що також не спростовано змістом заяви позивача від 15.02.2023 року на виконання ухвали суду від 18.01.2023 року.

Жодних інших належних та допустимих доказів чи пояснень щодо причин пропуску шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, ніж тих, що зазначені в клопотанні від 15.02.2023 року, позивачем до суду не надано, відповідно судом не встановлено обставин та поважних причин, що свідчать про наявність об`єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк та пропущення строку звернення до суду.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки з позовними вимогами позивач звернувся до суду поза межами встановленого статтею 122 КАС України, зазначені позивачем в заяві від 15.02.2023 року підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними та необґрунтованими, суд вважає за необхідне повернути адміністративний позов позивачеві.

Керуючись статтями 123, 169, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов - повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Я. М. Калинич