Справа № 440/6432/22
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 р. Справа № 440/6432/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.08.2022, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 30.08.22 по справі № 440/6432/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд першої інстанції:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не призначення пенсії ОСОБА_1 , у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зниженням пенсійного віку на 3 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що бездіяльність пенсійного органу щодо не призначення йому пенсії, у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зниженням пенсійного віку на 3 роки, є протиправною.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 09.06.2022.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції ухвалити нове рішення суду, яким скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 по справі №440/6432/22 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає, що воно прийняте з порушенням матеріального права. Посилається на те, що Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра. Вказує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію по 3-ій групі інвалідності - загального захворювання, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 05,10.2020 року. Звертає увагу на той факт, на який суд першої інстанції не звернув належної уваги при винесенні оскаржуваного рішення, а саме на той факт, що ОСОБА_1 , із заявою про призначення пенсії, передбаченою Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №22-1 від 25.11.2005 року (зі змінами), за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до управління 08.06.2022 року не звертався. 09.06.2022 року ОСОБА_1 звертався до управління із заявою довільної форми, від 08.06.2022 року (реєстраційний №5487/Б-1600-22), додатки до заяви були відсутні. На яку йому було надано відповідь за №6649-5487/6-02/8-1600/22 від 14.06.2022 року, в якій зазначено наступне. Проаналізувавши заяву ОСОБА_1 та матеріали пенсійної справи, управлінням встановлено, що визначити право на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку не було можливості, оскільки були відсутні документи передбачені Порядком. Враховуючи вищезазначене управління діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому можна дійти висновку про безпідставність задоволення судом першої інстанції вимог позивача.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.304 КАС України, в якому посилаючись на те, що доводи відповідача безпідставні та необґрунтовані, прохав у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З урахуванням наведеної вище норми КАС України, а також того, що рішення суду першої інстанції прийнято у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, суд апеляційної інстанції розглядає дану справу в порядку письмового провадження.

Учасникам по даній справі було направлено та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2022 року про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. позивачу копію апеляційної скарги відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа та повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги оскаржуване рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію по 3 групі інвалідності - загального захворювання відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.10.2020.

Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, яке зареєстровано в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області 09.06.2022 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Листом від 14.06.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII, оскільки відсутні документи, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону 1058.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не призначення пенсії ОСОБА_1 , у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зниженням пенсійного віку на 3 роки, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів правомірність своєї відмови у призначенні позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, а тому з метою належного та ефективного захисту прав позивача останній дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 вказаного Закону з 09.06.2022 року.

Надаючи правову оцінку обставинам даної справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" 28 лютого 1991 року №796-XII (далі по тексту - Закон №796-XII) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Приписами ст.55 Закону №796-XII визначаються умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення

Відповідно до ч.3 ст.55 Закону №796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

За умовами частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років, зменшення віку становить 4 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років.

Колегія суддів звертає увагу, що виходячи із спірних правовідносин у даній справі та сфери правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986.

Окрім того, за змістом примітки до абзацу 4 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз наведеного вище вказує на те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII.

Тобто, норми спеціального закону - Закону №796-XII застосовуються субсидіарно із нормами загального закону - Закону №1058-ІV, доповнюють і конкретизують їх.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі по тексту - Порядок 22-1, із відповідними змінами).

Згідно з абзацом дев`ятим підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)).

Відповідно до ст. 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни.

Пунктом 2 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій.

Відповідно до приписів ст.15 Закону №796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

При цьому, частиною третьою статті 65 Закону №796-XII визначено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Аналіз наведеного вище дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали (працювали), зокрема, у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років. При цьому єдиним документом, який підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Наведений вище висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2019 року по справі №572/47/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах 27 лютого 2018 року у справі № 344/9789/17, від 31 липня 2018 року у справі № 751/2050/17 та від 22.01.2019 по справі № 129/1535/17.

З матеріалів даної справи вбачається, що позивач має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (дублікат) (а.с.16).

Крім того, колегія суддів акцентує увагу на те, що зі змісту цього ж посвідчення вбачається, що це посвідчення громадянина, який постійно проживав у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії (з 26.04.1986) до прийняття рішення про відселення ( розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 р. №224). Пред`явник цього посвідчення має право на пільги і компенсації встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції від 19 грудня 1991 р. із змінами і доповненнями від 1 липня 1992 р.) для осіб, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення ( розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 р. №224). Посвідчення є безстроковим і діє на території України.

З огляду на наведені вже вище приписи Закону №796-XII, вказане посвідчення є підтвердженням того, що позивач постійно проживав у зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 01.01.1993 не менше строку, необхідного для набуття особою статусу особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Тобто, наявність вказаного посвідченням серії НОМЕР_1 дає позивачу право на зменшення пенсійного віку з урахуванням норм Закону №796-XII.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано доказів того, що видане позивачу посвідчення визнано недійсним, а наданий ОСОБА_1 статус скасований.

Окрім того, зі змісту наявної довідки адміністрації міста Новозибкова Брянської області серії НЗБ № 644 від 20.06.2006 підтверджується, що ОСОБА_1 проживав з 26.04.1986 по 25.04.1990 в місті Новозибков Брянської області РФ, що віднесена до зони відселення з щільністю забруднення цезієм - 137 вище 15 Ки/кв.км, стронцієм - 90-0,25 Ки/кв.км. (а.с. 14).

Факт проживання позивача на території радіоактивного забруднення у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії (з 26.04.1986) по 31 липня 1986 року та не менше 2 років станом на 01.01.1993 дає йому право на зниження пенсійного віку на 4 роки.

Станом на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 досяг необхідного пенсійного віку з урахуванням положень статті 55 Закону №796-ХІІ.

Страховий стаж позивача становить 44 роки, що підтверджується довідкою пенсійного органу від 25.07.2022 року №1404/36-02.13/12, тобто умова щодо страхового стажу відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV виконана.

Пунктом 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивач із заявою про призначення пенсії, передбаченою Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №22-1 від 25.11.2005 року (зі змінами) , за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до управління 08.06.2022 року - не звертався, а 09.06.2022 року ОСОБА_1 звертався до управління із заявою довільної форми, від 08.06.2022 року (реєстраційний №5487/Б-1600-22), додатки до заяви були відсутні, то колегія суддів відхиляє наведені доводи, як такі, що жодним чином не спростовують наведені вище висновки щодо права позивача на призначення йому пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до пенсійного органу саме зі зверненням щодо призначення йому пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку у відповідності до ст.55 Закону №796-ХІІ, а тому пенсійний орган мав його розглядати у встановленому законодавством порядку та відповідно вирішувати питання щодо призначення такої пенсії.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що визначити право позивача на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку не було можливості, оскільки були відсутні документи передбачені Порядку №22-1 колегія суддів відхиляє, оскільки як вже зазначалося вище посвідчення серії НОМЕР_1 є підтвердженням того, що позивач постійно проживав у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії на ЧАЕС і останнє дає позивачу право на зменшення пенсійного віку з урахуванням норм Закону №796-XII.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, є необґрунтованими.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" та враховує положення "Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень", прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимог позивача зобов`язального характеру, а саме зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 09.06.2022.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено правомірність його дій, які є предметом оскарження у даній справі.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Правові підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України, відсутні.

Оскільки, відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, і дана справа відноситься до справ незначної складності, а також враховуючи те, що дана справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) , відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 по справі №440/6432/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло