Справа № 420/689/23
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/689/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні в порядку статті 287 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Парапір Артема Дмитровича про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Парапір Артема Дмитровича в якому позивач просить: скасувати постанову державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Парапір Артема у виконавчому провадженні ВП №70575528 від 29.12.2022 року про накладення на ОСОБА_1 (боржника за виконавчим провадженням, скаржника) штрафу в розмірі 3400 грн. за невиконання ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду від 29.11.2022 року по справі № 946/6850/22.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що державний виконавець повторно без врахування всіх обставин, які мали місце, прийняв постанову ВП №70575528 від 29.11.2022 року, якою на позивача накладено штраф в розмірі 3400 грн.

Ухвалою суду від 17.01.2023 року відкрито провадження у справі в порядку статті 287 КАС України та зупинено провадження у справі до отримання витребуваних матеріалів.

01.02.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що позивачам повторно не виконано вимогу державного виконавця без поважних причин, у зв`язку з чим відповідачем керуючись статтями 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 3400 грн. Відповідач вважає, що в діях відділу ДВС відсутні будь-які порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому просить суд відмовити у задоволені позовної заяви.

Ухвалою суду від 14.02.2023 року поновлено провадження у справі № 420/686/23, судове засідання призначено на 21.02.2023 року о 14 годині 45 хвилин в режимі відеоконференції.

21.02.2023 року позивачем надано до суду заяву про розгляд справи за наявними матеріалами справи та додаткові пояснення по справі.

У судове засідання призначене на 21.02.2023 року учасники справи не з`явились, відповідач не під`єднався до відеоконференції, про дату, час та місце проведення судового засідання учасники повідомлялися належним чином.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч.4 ст.229 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 29.11.2022 року по справі № 946/6850/22 (суддя Буркусус О.О.), зокрема, зобов`язано ОСОБА_1 передавати, забезпечувати побачення та спілкування (контакт) дитини - малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09 години 00 хвилин кожного четверга до 18 години 00 хвилин суботи із залишенням малолітньої ОСОБА_2 на ніч за місцем проживання ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) без участі інших осіб, починаючи з наступного четверга з дати постановлення ухвали до ухвалення остаточного рішення у справі.

Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №70575528 від 19.12.2022 року зобов`язано ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) передавати, забезпечувати побачення та спілкування (контакт) малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09 години 00 хвилин кожного четверга та до 18 годині 00 хвилин суботи із залишенням малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на ніч за місцем проживання ОСОБА_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) без участі інших осіб, починаючи з наступного четверга з дати постановлення ухвали до ухвалення остаточного рішення у справі.

Вимогою виконавця №819/50150 від 20.12.2022 року зобов`язано прибути боржнику ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_2 та стягувачу ОСОБА_3 об 11 годинні 00 хвилин 22 грудня 2022 року за адресою: АДРЕСА_4 , біля дитячого майданчика.

При цьому, позивач не оскаржує той факт, що він був обізнаний про обов`язок забезпечувати побачення та спілкування дитини ОСОБА_2 кожного четверга та із залишенням на ніч до суботи за місцем проживання ОСОБА_3 .

22.12.2022 року ОСОБА_1 , за вказаною у вимозі державного виконавця №819/50150 від 20.12.2022 року адресою, з`явився без малолітньої дитини ОСОБА_2 .

Головним державним виконавцем Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Парапір Артемом Дмитровичем, на підставі акту від 22.12.2022 року, складено постанову ВП №70575528 від 22.12.2022 року, якою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 1700 грн. за невиконання вимог державного виконавця та рішення суду.

Вимогою виконавця №В19-50792 від 26.12.2022 року зобов`язано прибути боржнику ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_2 та стягувачу ОСОБА_3 о 9 годині 29 грудня 2022 року, за адресою: АДРЕСА_4 , біля дитячого майданчика, навпроти будівлі де знаходиться Ізмаїльський ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області.

29.12.2022 року ОСОБА_1 , за вказаною у вимозі державного виконавця №819/50150 від 20.12.2022 року адресою, з`явився без малолітньої дитини ОСОБА_2 .

29.12.2022 року у зв`язку з невиконанням вимог виконавчого листа №946/6850/22 від 14.12.2022 року Головним державним виконавцем Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Парапір Артемом Дмитровичем прийнято постанову ВП №70575528 від 29.12.2022 року про накладення на ОСОБА_1 (боржника за виконавчим провадженням, скаржника) штрафу в розмірі 3400 грн.

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» , виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з абзацом 2 частиною 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Спираючись на ч. 1 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Особливості виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною визначено частинами 1,2,3 статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» , згідно з якою, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону.

Частиною 4 статті 64 вищевказаного закону, у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У силу ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» , у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, вищезазначеною нормою Закону визначено порядок дій державного виконавця, який передбачає застосування до боржника, який ухиляється від виконання рішення, інших засобів примусу, зокрема, повідомлення органів досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення.

У той же час, приписами п. 5 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказ Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (тут і надалі - Інструкція у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Сторона виконавчого провадження у разі неможливості з`явитися на призначений час письмово повідомляє про це державного виконавця шляхом подання заяви (клопотання), в якій (якому) зазначає про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною.

Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

Якщо сторона виконавчого провадження не з`явилася у визначений у виклиці час до державного виконавця та письмово не повідомила державного виконавця про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною, державний виконавець визначає час та (або) місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони виконавчого провадження.

Згідно з п.п. 8 та 9 розділу ІХ Інструкції, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64 1 Закону.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64 1 Закону.

При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.

З приводу викладеного суд звертає увагу, що приписи п. 9 розділу ІХ Інструкції фактично змінюють положення ст. 641 Закону України «Про виконавче провадження», дозволяючи державному виконавцю виносити необмежену кількість постанов про накладення на боржника штрафу при кожному наступному невиконанні боржником відповідного судового рішення.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов до висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Судом встановлено, що 29.12.2022 року за невиконання позивачем вимог виконавчого листа №946/6850/22 від 14.12.2022 року без поважних причин, державним виконавцем прийнято постанову про накладання штрафу в розмірі 3400,00 грн. на боржника ОСОБА_1 .

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що 29.12.2022 року проінформував дитину та роз`яснив малолітній доньці всю інформацію щодо змісту вимог виконавчого документу, але малолітня донька відмовилась від виконання вимог державного виконавця.

При цьому, на підтвердження вказаних обставин позивач надав до суду копію друкованого діалогу з донькою, що за його словами відбувся перед побаченням, яке позивач мав забезпечити.

Між цим, суд не приймає до уваги вказані докази, оскільки вони належним чином не підтверджують дійсний факт відмови дитини або неможливість останньої з об`єктивних причин прибути на побачення з матір`ю у встановлений день та час.

Суд звертає увагу, що 21.02.2023 року позивачем до суду подано додаткові пояснення по справі та відеозапис.

В чергу, з наданого відеозапису неможливо встановити коли його було записано, а тому він не є достатньою підставою на підтвердження неможливості забезпечення побачення та спілкування малолітньої ОСОБА_2 з ОСОБА_3 .

При цьому, вказаний відеозапис та пояснення позивачем направлено на електрону адресу державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Парапір Артема Дмитровича лише 20.02.2023 року (після прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу), що підтверджується роздруківкою з електронної пошти позивача.

Суд також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що позивач якимось чином заздалегідь, а саме до встановленого часу побачення, повідомляв державного виконавця або мати дитини про ту обставину, що він не може забезпечити побачення дитини з матір`ю у визначений графіком час та дату через поважні підстави.

При цьому, суд також звертає увагу, що постанова, якою на ОСОБА_1 вперше накладено штраф у розмірі 1700,00 грн. за невиконання позивачем вимог державного виконавця та рішення суду є діючою та не була скасована в судовому порядку.

Посилання позивача на наявність кримінального провадження щодо зловживання та самоуправних дій державного виконавця не звільняє ОСОБА_1 від обов`язку виконання вимог виконавчого листа №946/6850/22 від 14.12.2022 року.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність у межах спірних правовідносин жодних поважних причин, які були б об`єктивними та, відповідно, унеможливлювали б або ж значно ускладнювали виконання позивачем рішення суду, а тому державний виконавець, приймаючи постанову ВП №70575528 від 29.12.2022 року, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог позивача до державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Парапір Артема Дмитровича про скасування постанови ВП №70575528 від 29.12.2022 року.

За змістом частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржувана постанова відповідача відповідають критеріям, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, а тому й підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідно до правил статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 78, 90, 139, 161, 255, 273, 287 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Парапір Артема Дмитровича про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана відповідно до положень ч.6 ст.287 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.

.