Справа № 500/2392/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 500/2392/22 пров. № А/857/787/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 січня 2023 року (головуючий суддя Мірінович У.А., м.Тернопіль) у справі №500/2392/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

16.06.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови позивачу у перерахунку відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", розміру його пенсії з 01 січня 2016 року, виходячи з розрахунку 71 процентів відповідних сум його грошового забезпечення, в тому числі і з урахуванням оновленої довідки про його грошове забезпечення станом на 01.12.2019 за вих. №2021/0490 від 02.06.2021; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача відповідно до постанови КМУ від 21 лютого 2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" виходячи з 71 процентів відповідних сум його грошового забезпечення, в тому числі з урахуванням оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.12.2019 за вих. № 2021/0490 від 02.06.2021 та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі починаючи з 01.01.2016 із врахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 у справі №500/2392/22 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо зменшення відсоткового розміру пенсії ОСОБА_1 з 71% до 70 % відповідних сум грошового забезпечення при проведенні її перерахунків з 01 січня 2016 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у порядку і розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших категорій осіб», виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 71% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

27.10.2022, на адресу суду першої інстанції надійшла заява позивача, у якій він просив суд винести додаткове рішення у адміністративній справі № 500/2392/22, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії у розмірі 71% відповідних сум його грошового забезпечення з урахуванням оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.12.2019 за вих. № 2021/0490 від 02.06.2021 починаючи з 01 січня 2016 року.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 відмовлено в ухваленні додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Разом з тим, 21.12.2022 позивачем повторно подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення з аналогічною прохальною частиною що й попередня заява, однак, в обґрунтування зазначено, що 22 листопада 2022 року позивачем було подано заяву до ГУ ПФУ в Тернопільській області з вимогою здійснити перерахунок пенсії відповідного до рішення суду у даній справі в розмірі 71 % відповідних сум і мого грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2016 року і по даний час, тобто в тому числі і з 01.12.2019 з врахуванням оновленої довідки про грошове забезпечення станом на листопад 2019 року за вих. № 2021/0490 від 02.06.2021.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 січня 2023 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти рішення про задоволення його заяви в повному обсязі. Зазначає, що 12 грудня 2022 року ним отримано відповідь від ГУ ПФУ в Тернопільській області за вих. № 3990-4168/С-02/8-1900/22 від 06.12.2022 в якій відповідач відмовив у перерахунку пенсії в розмірі 71 % відповідних сум грошового забезпечення починаючи з 01.12.2019 з врахуванням оновленої довідки про грошове забезпечення станом на листопад 2019 року за вих. № 2021/0490 від 02.06.2021 оскільки у рішенні суду немає такої вимоги. Таким чином апелянт стверджує, що відповідач у справі відмовляється в добровільному порядку виконати рішення суду в частині перерахунку пенсії в розмірі 71 % відповідних сум грошового забезпечення починаючи з 01.12.2019 з врахуванням оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019 року за вих. № 2021/0490 від 02.06.2021, а тому він вважає, що суду першої інстанції слід було прийняти додаткове рішення у цій справі, яким вирішити позовні вимоги позивача в цій частині таким чином, щоб судове рішення було виконано в повному обсязі.

У відповідності до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено ухвалення додаткового судового рішення.

Частиною 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачені випадки коли суд може ухвалити додаткове судове рішення та вони є вичерпними.

Частиною 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У пункті 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Отже, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

Таким чином, додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Із заяви позивача від 21.12.2022 про ухвалення додаткового судового рішення слідує, що мотивом її подання стала виключно незгода позивача із станом і способом виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області рішення суду у даній судовій справі, зокрема в частині перерахунку пенсії позивача у розмірі 71% відповідних сум його грошового забезпечення з урахуванням оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.12.2019 за вих. № 2021/0490 від 02.06.2021, а саме: в період з 01.04.2019.

Проте, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 у справі №500/2392/22 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо зменшення відсоткового розміру пенсії ОСОБА_1 з 71% до 70 % відповідних сум грошового забезпечення при проведенні її перерахунків з 01 січня 2016 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у порядку і розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших категорій осіб», виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 71% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Відтак, проаналізувавши аргументи поданої позивачем заяви, колегією суддів не встановлено тих обставин справи, які, в розумінні частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть бути підставою для ухвалення додаткового судового рішення в даній судовій справі.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд суду першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАСУ, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 січня 2023 року у справі №500/2392/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний