Справа № 640/30438/20
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 лютого 2023 року

м. Київ

справа №640/30438/20

адміністративне провадження №К/990/4551/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу представника приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Мілоцького Олега Леонідовича - адвоката Жукова Дмитра Олександровича на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року у справі №640/30438/20 за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Мілоцького Олега Леонідовича, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс», приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Мілоцького Олега Леонідовича, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт фінанс", приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив суд:

- визнати протиправним і скасувати постанови відповідача від 25 листопада 2020 року про стягнення з боржника основної винагороди у сумі: 1 127 707,75 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі: 275 грн;

- визнати протиправними дії з арешту коштів платника податків ФОП ОСОБА_2 та зняти арешт коштів позивача.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною і скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.В. від 25 листопада 2020 року ВП №63733109 про стягнення з боржника основної винагороди у сумі: 112 707,75 грн;

- визнано протиправною і скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.В. від 25 листопада 2020 року ВП №63733109 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі: 275 грн;

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року в частині задоволення позовних вимог скасовано, прийнято у цій частині нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року залишено без змін.

Відповідач звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із заявою про ухвалення у справі додаткового рішення, яким просив вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року у задоволенні заяви приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Мілоцького Олега Леонідовича про ухвалення додаткової постанови відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду від 25 січня 2023 року, представник Мілоцького Олега Леонідовича - адвокат Жуков Дмитро Олександрович звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), подавши її 9 лютого 2023 року через підсистему Електронний Суд.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить розглянути питання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року і стягнути на користь скаржника з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, а також судовий збір.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону Верховний Суд вважає за потрібне залишити її без руху.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що судовий збір скаржником не сплачено.

В обґрунтування своєї позиції щодо звільнення від сплати судового збору скаржник покликається на постанову Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року у справі №240/6150/18 з дотичного питання.

З указаною позицією скаржника Суд не погоджується з огляду на наступне.

Верховний Суд у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 грудня 2019 року у справі №240/6150/18 дійшов висновку, що при апеляційному та касаційному оскарженні додаткових судових рішень, ухвалених відповідно до пунктів 2-3 частини першої статті 252 КАС України, а саме: при ухваленні рішень, в яких суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення або судом не вирішено питання про судові витрати, судовий збір не сплачується, оскільки розмір судового збору при поданні позову не залежить від того, який спосіб виконання судового рішення, у випадку задоволення позовної вимоги по суті спору, просить обрати позивач, або від вимоги щодо розміру та порядку розподілу судових витрат. Вказані питання не є самостійними позовними вимогами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України та не входять до ціни позову, тому не підлягають оплаті окремо при зверненні до суду із позовом або відповідною заявою, передбаченою процесуальним законодавством, тобто не є об`єктом справляння судового збору.

Вимоги про розподіл судових витрат не відносяться до позовних та не впливають на розмір ставки судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви. Враховуючи, що розмір судового збору за подання скарги на рішення суду залежить від суми судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (крім оскарження ухвали суду з процесуальних питань), то і підстави вимагати сплати судового збору за подання апеляційної або касаційної скарги на додаткове рішення (додаткову постанову) суду щодо розподілу судових витрат відсутні.

Таким чином, за наведеного правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку, що судовий збір не сплачується при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат або встановлено порядок виконання судового рішення, тобто вирішення тих питань, які не пов`язані із вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.

Водночас, у цій справі скаржником до суду касаційної інстанції оскаржено не додаткове судове рішення, яким вирішено питання, передбачене пунктами 2-3 частини першої статті 252 КАС України, а ухвала про відмову в постановленні такого додаткового судового рішення.

Отже, посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі у справі №240/6150/18 як на підставу для звільнення від сплати судового збору є недоречним, оскільки у вказаному рішенні Суд дійшов висновку, що судовий збір не слід сплачувати тільки при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат, тобто вирішення тих питань, які не пов`язані із вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.

Натомість, ухвала суду про відмову у задоволені заяви про ухвалення додаткової постанови є об`єктом справляння судового збору.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Отже, Суд дійшов висновку, що у цьому випадку скаржник повинен сплатити судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року у розмірі, який передбачений Законом України «Про судовий збір».

Спеціальним нормативно-правовим актом є Закон України «Про судовий збір», стаття 7 якого містить вичерпний перелік умов повернення судового збору за ухвалою суду.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Підпунктом 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 1 січня 2023 року (на момент звернення з касаційною скаргою) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить: 2684,00 грн.

На підставі викладеного, скаржник за подання касаційної скарги має сплатити: 2684,00 грн.

Реквізити для сплати судового збору:

УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;

код отримувача ;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007;

код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)".

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього кодексу.

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому відповідно до частини другої статті 332 КАС України Суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, а саме надання документа про сплату судового збору.

Керуючись статтями 169, 248, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Мілоцького Олега Леонідовича - адвоката Жукова Дмитра Олександровича на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року у справі №640/30438/20 за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Мілоцького Олега Леонідовича, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс», приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційної скарги скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк,

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду