Справа № 640/13528/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

17.05.2021 ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 16.10.2014 року, складене Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києва на підставі Акту № 1029/26-54-17-01-17- від 11.09.2014 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що висновки акту перевірки, на підставі яких було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства, тому спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року замінено відповідача у справі з Головного управління ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ (вул. Шолуденка, 33/19 м. Київ, 04116, ).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2022 р. позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 16.10.2014 року, складене Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києва на підставі Акту № 1029/26-54-17-01-17- від 11.09.2014 року.

Приймаючі таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при вирішенні справи не обґрунтовував свою позицію при прийнятті оскаржуваних рішень та не довів її суду шляхом надання належних та достовірних доказів.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог відповідач зазначає, що фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку в паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та в порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Фізична особа несе відповідальність згідно із законом за достовірність інформації, що подається для реєстрації у Державному реєстрі.

З оглядку на це, відповідач вважає, що спірне рішення прийнято в межах наданих повноважень та у відповідності до чинного законодавства.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримано висновки суду першої інстанції.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів цієї справи, в період з 09.09.2014 року по 15.09.2014 року Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києва проводилась документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати сум податків до бюджету за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за наслідками якої було складено Акт № 1029/26-54-17-01-17- від 11.09.2014 року.

Пунктом 1.3.1 загальних положень, описової частини вище зазначеного Акту зазначено, що згідно з відомостями ЦБД ДРФО ДПА України платник податків фізична- особа ОСОБА_1 не являється засновником (учасником), акціонером, посадовою особою (керівником, головним бухгалтером) юридичних осіб-суб`єктів господарювання.

Відповідно до частини III вище зазначеного Акту, висновки, перевіркою було встановлено порушення Відповідачем-:

- пп. 164.2.17 ст. 164 та пп. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України в наслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на загальну суму 384 849,17 грн.

- пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік.

Судом першої інстанції встановлено, та не спростовано відповідачем, що Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки № 1029/26-54- 17-01-17- від 11.09.2014 року Відповідачем не отримувався.

16.10.2014 року Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києва було складено Податкове повідомлення - рішення форми «Р» №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, професії 11010500 - 385 019 (триста вісімдесят п`ять тисяч дев`ятнадцять) грн. 17 коп.

Як стверджує позивач, про факт проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, складання Акту № 1029/26-54-17-01-17- від 11.09.2014 року та винесення Податкового повідомлення - рішення форми «Р» № від 16.10.2014 року Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києва, Позивачу стало відомо 01 лютого 2021 року після ознайомлення з матеріалами судової справи №826/14831/17, за позовом ДПІ про стягнення заборгованості за вказаним повідомленням - рішенням.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

За приписами пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України (далі - у редакції, чинній на момент складання ППР) платниками податку на доходи фізичних осіб є фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Статтею 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 179.1 ст. 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Зі змісту пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України слідує, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Пунктом 164.1 ст. 164 ПК України встановлено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Пункт 2 статті 164 ПК України встановлює складові загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції, чинній з 16.10.2014 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Висновки суду.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що Позивач є фізичною особою та ніколи не займався господарською діяльністю, не був зареєстрований як фізична особа-підприємець, тому наявні підстави вважати, що не отримував доходів які підлягають декларуванню.

Разом з тим, предметом судового розгляду у цій справі є перевірка наявності чи відсутності підстав для збільшення позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Як вже було встановлено, що спірне податкове рішення було складено на підставі Акта перевірки № 1029/26-54-17-01-17- від 11.09.2014 року, висновки якого були зроблені відповідачем за результатами перевірки платника податку ОСОБА_1 .

Позивач в позовній заяві послався на те, що зміст Акту перевірки не відповідає вимогам п. 4 п. 6 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України №984 від 22.12.2010 року (який діяв на момент складання Акту), оскільки Акт № 1029/26-54-17-01-17- від 11.09.2014 року ) не містить систематизованого викладу виявлених під час перевірки порушень норм податкового законодавства, в його тексті не зазначені факти виявлених порушень податкового законодавства з посиланням на первинні або інші документи, що підтверджують наявність зазначених порушень податкового законодавства.

Також Позивач зазначив, що відповідно до п. 5.2 розділу II вище зазначеного Порядку, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів;

- у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки;

- у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

Зі змісту Акту № 1029/26-54-17-01-17- від 11.09.2014 року не вбачається систематизованого викладу виявлених під час перевірки порушень норм податкового законодавства, в його тексті не зазначені факти виявлених порушень податкового законодавства з посиланням на первинні або інші документи, що підтверджують наявність зазначених порушень податкового законодавства, отже спірний акт складений з порушенням вимог п. 4 п. 6 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України №984 від 22.12.2010 року (який діяв на момент складання Акту).

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що висновок про порушення приписів податкового законодавства може ґрунтуватись на належних, допустимих і достатніх доказах і не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідач при вирішенні справи не обґрунтовував свою позицію при прийнятті оскаржуваних рішень та не довів її суду шляхом надання належних та достовірних доказів.

Враховуючи зазначені у Порядку вимоги до змісту Акту, які не дотримані Відповідачем, колегія суддів погоджується з твердженням позивача та висновками суду першої інстанції, що взагалі незрозуміло про який дохід йде мова у вище зазначеному Акті.

Податковий орган пов`язує правомірність спірного податкового повідомлення- рішення виключно з висновками Акту перевірки, самої природи порушення податковий орган не встановлював.

У той же час саме ці обставини є суттєвими для визначення дотримання позивачем правил оподаткування доходу.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість цього інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду і податковий орган, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 77 КАС України, не довів тих обставин, на які він посилається, а судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2022 р. - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель