Справа № 440/4399/22
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 р. Справа № 440/4399/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2022, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, по справі № 440/4399/22

за позовом ОСОБА_1

до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України", в якому просить суд зобов`язати повторно розглянути запит про отримання публічної інформації від 15.03.2022 з урахуванням висновків суду і надати інформацію про те, скільки коштів було перераховано Національною асоціацією адвокатів України на користь Збройних сил України чи інших правоохоронних органів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.03.2022 позивач надіслав на електронну пошту Національної асоціації адвокатів України запит про надання публічної інформації, у якому просив надати інформацію щодо перерахованих коштів на користь Збройних сил України. Листом від 21.03.2022 року відповідачем відмовлено позивачу у наданні інформації з посиланням на положення статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Позивач вважає, що оскільки інформація, яку він просив надати, безпосередньо стосується здійснення відповідачем своїх управлінських (владних) функцій і повноважень щодо організації діяльності адвокатури, зокрема щодо розпорядження сплаченими адвокатами внесками, відповідно вона є публічною і відповідач не міг відмовити у її наданні з посиланням на те, що він не підпадає під регулювання частини 1 статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10 червня 2022 року по справі № 440/4399/22 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодився із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що відповідач, як орган адвокатського самоврядування наділений державою делегованими повноваженнями публічного характеру. Стверджує, що запитувана ним інформація має високий суспільний інтерес, оскільки стосується підтримки Збройних сил України з боку органів адвокатського самоврядування.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Покликався на необґрунтованість доводів позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 15.03.2022 ОСОБА_1 надіслав на електронну пошту Національної асоціації адвокатів України запит, у якому просив надати інформацію про те, скільки коштів було перераховано Національною асоціацією адвокатів України на користь Збройних сил України чи інших правоохоронних органів, а також просив надати підтвердні копії платіжних документів.

Листом № 453/02/2-22 від 21.03.2022 Національною асоціацією адвокатів України повідомлено ОСОБА_1 про те, що запитувана ним інформація не стосується його особисто та не відноситься до переліку інформації, яка є обов`язковою для оприлюднення та надання за запитами.

Позивач не погодився із відмовою відповідача щодо надання публічної інформації та звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що запитувана позивачем у Національної асоціації адвокатів України інформація не належить до публічної, оскільки не стосується питань, що перебувають у площині делегованих державою повноважень відповідача, та не становить значний суспільний інтерес.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Статтею 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено вичерпний перелік суб`єктів, які належать до розпорядників публічної інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них;

5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради (частина перша статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:

1) інформацією про стан довкілля;

2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;

3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;

4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією) (частина друга статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації» поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Вирішуючи питання чи відноситься відповідач до розпорядників публічної інформації, колегія суддів зазначає таке.

Господарський кодекс України (надалі ГК України) встановлює відповідно до Конституції України правові основи господарської діяльності (господарювання), яка базується на різноманітності суб`єктів господарювання різних форм власності.

Відповідно до ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є, зокрема господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Суб`єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у цьому Кодексі та інших законах.

Суб`єкти господарювання - господарські організації, які діють на основі права власності, права господарського відання чи оперативного управління, мають статус юридичної особи, що визначається цивільним законодавством та цим Кодексом.

Суб`єкти господарювання, зазначені у пункті першому частини другої цієї статті, мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 52 ГК України некомерційне господарювання - це самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку. Некомерційна господарська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання державного або комунального секторів економіки у галузях (видах діяльності), в яких відповідно до статті 12 цього Кодексу забороняється підприємництво, на основі рішення відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування. Некомерційна господарська діяльність може здійснюватися також іншими суб`єктами господарювання, яким здійснення господарської діяльності у формі підприємництва забороняється законом.

Згідно зі статтею 53 ГК України некомерційна господарська діяльність може здійснюватися суб`єктами господарювання на основі права власності або права оперативного управління в організаційних формах, які визначаються власником або відповідним органом управління чи органом місцевого самоврядування з урахуванням вимог, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Порядок створення, державної реєстрації, діяльності, реорганізації та ліквідації суб`єктів господарювання окремих організаційних форм некомерційної господарської діяльності визначається цим Кодексом та іншими законами. У разі якщо господарська діяльність громадян або юридичної особи, зареєстрованої як суб`єкт некомерційного господарювання, набуває характеру підприємницької діяльності, до неї застосовуються положення цього Кодексу та інших законів, якими регулюється підприємництво.

На суб`єктів господарювання, які здійснюють некомерційну господарську діяльність, поширюються загальні вимоги щодо регулювання господарської діяльності з урахуванням особливостей її здійснення різними суб`єктами господарювання, які визначаються цим Кодексом та іншими законодавчими актами. При укладенні трудового договору (контракту, угоди) суб`єкт господарювання, що здійснює некомерційну господарську діяльність, зобов`язаний забезпечити належні і безпечні умови праці, її оплату не нижчу від визначеного законом мінімального розміру, а також забезпечити інші соціальні гарантії, передбачені законом (стаття 54 ГК України).

Отже, до суб`єктів господарювання, за змістом приписів ГК України віднесені і суб`єкти, які здійснюють некомерційну господарську діяльність.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Статтею 45 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, Національна асоціація адвокатів України є недержавною некомерційною професійною організацією, яка об`єднує всіх адвокатів України та утворюється з метою забезпечення реалізації завдань адвокатського самоврядування.

Національна асоціація адвокатів України:

1) представляє адвокатуру України у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності, громадськими об`єднаннями та міжнародними організаціями, делегує представників до органів державної влади;

2) захищає професійні права адвокатів та забезпечує гарантії адвокатської діяльності;

3) забезпечує високий професійний рівень адвокатів України;

4) забезпечує доступ та відкритість інформації стосовно адвокатів України;

5) виконує інші функції відповідно до цього Закону.

Національна асоціація адвокатів України є юридичною особою та діє через організаційні форми адвокатського самоврядування, передбачені цим Законом.

Національна асоціація адвокатів України утворюється з`їздом адвокатів України та не може бути реорганізована. Ліквідація Національної асоціації адвокатів України може бути здійснена лише на підставі закону.

Статут Національної асоціації адвокатів України затверджується з`їздом адвокатів України та є її установчим документом.

З моменту державної реєстрації Національної асоціації адвокатів України її членами стають всі особи, які мають свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Інші особи стають членами Національної асоціації адвокатів України з моменту складення присяги адвоката України.

Статтею 46 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначені організаційні форми адвокатського самоврядування: конференція адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рада адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Рада адвокатів України, з`їзд адвокатів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вищим органом адвокатського самоврядування України є з`їзд адвокатів України.

Частиною 7 ст. 54 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що з`їзд адвокатів України, зокрема: затверджує кошторис Ради адвокатів України, кошторис Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, затверджує звіт про їх виконання; здійснює інші повноваження відповідно до цього Закону. З`їзд адвокатів України може прийняти рішення про сплату щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування, визначити напрями їх використання та відповідальність за несплату внесків.

У період між з`їздами адвокатів України функції адвокатського самоврядування виконує Рада адвокатів України. Повноваження і порядок роботи Ради адвокатів України визначаються цим Законом та положенням про Раду адвокатів України, що затверджується з`їздом адвокатів України. Рада адвокатів України підконтрольна і підзвітна з`їзду адвокатів України.(ч. 1 ст. 55 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Повноваження Ради адвокатів України визначені у ч. 4 ст. 55 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зокрема:

6) встановлює розмір та порядок сплати щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування, забезпечує їх розподіл і використання (якщо з`їздом адвокатів України прийнято рішення про сплату щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування та визначено напрями їх використання);

10) приймає рішення про розпорядження коштами і майном Національної асоціації адвокатів України відповідно до призначень коштів і майна, визначених статутом Національної асоціації адвокатів України та рішеннями з`їзду адвокатів України;

14) виконує інші функції відповідно до цього Закону та рішень з`їзду адвокатів України.

Рішенням Звітно-виборного з`їзду адвокатів України 2017 року «09» червня 2017 року затверджено Статут Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» (надалі - Статут).

Національна асоціація адвокатів України (далі - НААУ, або Організація) є всеукраїнською недержавною некомерційною неприбутковою професійною організацією, яка об`єднує всіх адвокатів України з метою забезпечення реалізації завдань адвокатського самоврядування, створена на засадах професійної належності для сприяння розвитку та зміцнення інституту адвокатури в Україні, підвищення рівня правової допомоги, що надається адвокатами, ролі та авторитету адвокатури в суспільстві, захисту прав і законних інтересів членів Організації. (пункт 1.1. Статуту)

Основними принципами діяльності НААУ є, зокрема:

- верховенство права;

- пріоритет суспільних інтересів;

- прозорість та відкритість;

- рівноправність;

- виборність та підзвітність органів адвокатського самоврядування;

- гласність та публічність (пункт 1.6. Статуту).

2.1. Основною метою НААУ є об`єднання українських адвокатів для сприяння розвитку та зміцнення інституту адвокатури в Україні, підвищення рівня правової допомоги, що надається адвокатами, підвищення ролі та авторитету адвокатури в суспільстві, забезпечення реалізації завдань адвокатського самоврядування, захисту прав та законних інтересів адвокатів, задоволення їх професійних, суспільних, соціальних, культурних та інших інтересів. (пункт 2.1. Статуту).

Відповідно до п. 2.2. Статуту для досягнення своєї мети НААУ ставить перед собою наступні завдання, зокрема:

2.2.1. Сприяння процесу формування правової держави в Україні.

2.2.16. Забезпечення відкритості інформації про адвокатуру України та адвокатську діяльність.

Для виконання поставлених завдань НААУ в порядку, встановленому чинним законодавством України:

2.3.1. Представляє адвокатуру України у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, організаціями, установами, підприємствами незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян та міжнародними організаціями.

2.3.2. Забезпечує належне виконання адвокатурою її конституційних завдань.

2.3.4. Сприяє досягненню адвокатурою повної самостійності, незалежності та самоврядування.

2.3.5. Сприяє розвитку та зміцненню адвокатури, підвищенню ролі та авторитету адвокатури в суспільстві, підвищенню статусу професії адвоката в Україні.

2.3.14. Забезпечує доступ і відкритість інформації про адвокатуру України.

2.3.28. Здійснює надання інформації та роз`яснень з питань, пов`язаних із діяльністю органів адвокатського самоврядування, а також стосовно прийнятих ними рішень (пункт 2.3. Статуту).

Національна асоціація адвокатів України є юридичною особою з дня її державної реєстрації в установленому чинним законодавством порядку (пункт 3.1. Статуту).

Національна асоціація адвокатів України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», чинного законодавства України, цього Статуту та актів НААУ (пункт 3.3. Статуту).

НААУ має відокремлене майно, самостійний баланс, відкриває рахунки в банківських установах, у тому числі валютні, володіє майном, майновими та немайновими правами згідно з діючим законодавством України (пункт 3.4. Статуту).

НААУ має право в межах, що не суперечать чинному законодавству:

3.7.1. Від власного імені виступати учасником цивільно-правових відносин, набувати майнових і немайнових прав та нести обов`язки, укладати угоди, необхідні для досягнення мети діяльності організації.

3.7.2. Бути позивачем та відповідачем у суді.

3.7.4. Представляти і захищати свої законні інтереси та законні інтереси адвокатів у державних та недержавних органах і організаціях.

3.7.7. Набувати та розпоряджатися майном та іншою власністю для здійснення своїх статутних завдань у порядку, визначеному чинним законодавством України.

3.7.8. Використовувати власне майно та майно, тимчасово передане їй у володіння або користування, якщо таке використання необхідне для досягнення мети діяльності організації. Доходи (прибутки) НААУ використовуються виключно для фінансування видатків на утримання НААУ, реалізації мети (цілей та завдань) та напрямів діяльності, визначених Статутом НААУ. Забороняється розподіляти отримані доходи (прибутки) або їх частини серед засновників (учасників), членів НААУ, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов`язаних осіб.

3.7.9. Отримувати фінансування за рахунок джерел не заборонених законом.

3.7.11. Мати інші права, передбачені законами України. (пункт 3.7. Статуту)

Майно та кошти, набуті Організацією або створеними нею юридичними особами в результаті їх господарської та іншої діяльності у відповідності до статутних цілей, мети та завдань НААУ, використовуються виключно на виконання статутних завдань та мети Організації. (пункт 3.8. Статуту).

Майно НААУ складають рухоме і нерухоме майно, основні засоби, нематеріальні активи, грошові кошти та інше, відображені в установленому законом порядку в її бухгалтерському балансі (пункт 15.1. Статуту) .

НААУ здійснює володіння, користування та розпорядження коштами та іншим майном, що знаходиться у її власності відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та цього Статуту (пункт 15.2. Статуту) .

Аналіз наведених приписів ГК України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Статуту Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» дає підстави для висновку про те, що відповідач, Недержавна некомерційна професійна організація «Національна асоціація адвокатів України», є суб`єктом господарювання (суб`єктом некомерційного господарювання), а тому у випадках визначених п. 4 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» вважається розпорядником інформації, зобов`язаним оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Також аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що відповідач виконує делеговані повноваження окремих владних повноважень у сфері реалізації завдань адвокатського самоврядування, а тому є розпорядником публічної інформації стосовно інформації, пов`язаної з виконанням покладених на нього обов`язків.

Щодо твердження відповідача у відповіді від 21.03.2022 №453/0/2-22 на запит позивача про те, що запитувана інформація не стосується особисто позивача колегія суддів зазначає таке.

Статтею 19 визначені правила оформлення запитів на інформацію

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. (ч. 1 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. (ч. 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. (ч. 3 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Письмовий запит подається в довільній формі. (ч. 4 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі. (ч. 5 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Колегія суддів дослідивши зміст запиту позивача зазначає,що він відповідає вимогам ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» утримання органів адвокатського самоврядування може здійснюватися за рахунок:

1) плати за складання кваліфікаційного іспиту;

2) щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування;

3) відрахувань кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури на забезпечення діяльності Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури;

4) добровільних внесків адвокатів, адвокатських бюро, адвокатських об`єднань;

5) добровільних внесків фізичних і юридичних осіб;

6) інших не заборонених законом джерел.

Розмір плати за складання кваліфікаційного іспиту визначається з урахуванням потреби покриття витрат на забезпечення діяльності кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та не може перевищувати трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установлених законом на день подання особою заяви про допуск до складення кваліфікаційного іспиту.

Розмір щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування визначається з урахуванням потреби покриття витрат на забезпечення діяльності рад адвокатів регіонів, Ради адвокатів України, Вищої ревізійної комісії адвокатури та ведення Єдиного реєстру адвокатів України та не може перевищувати прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня відповідного календарного року. Розмір щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування є однаковим для всіх адвокатів. Адвокати, право на заняття адвокатською діяльністю яких зупинено, звільняються від сплати щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування на період зупинення такого права.

Розмір відрахувань кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури на забезпечення діяльності Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури визначається з урахуванням потреби покриття витрат для забезпечення діяльності Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Фінансування органів адвокатського самоврядування, розпорядження їх коштами та майном здійснюється відповідно до кошторисів, що затверджуються конференціями адвокатів регіонів та з`їздом адвокатів України.

Фінансова звітність органів адвокатського самоврядування щорічно оприлюднюється у порядку, затвердженому Радою адвокатів України.

Подібні положення також наведені у статті 15 Статуту.

Отже, одним із джерел фінансування відповідача є щорічні внески адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування.

Відповідно до п. 4.4. Статуту розмір та порядок сплати членами НААУ щорічних внесків на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування встановлюється Радою адвокатів України та затверджуваним нею Положенням про щорічні внески на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування.

Колегією суддів з Єдиного реєстру адвокатів України встановлено, що позивач є адвокатом (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3454, видане Радою адвокатів Полтавської області 09.06.2020).

В силу приписів ч. 6 ст. 44 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та п. 4.1. Статуту дають підстави для висновку, що позивач є членом Національної асоціації адвокатів України.

Пунктом 5.1. Статуту визначено, що члени Національної асоціації адвокатів України мають право, зокрема:

5.1.7.Обговорювати будь-які питання діяльності Організації, вносити на розгляд НААУ пропозиції щодо вдосконалення її діяльності.

5.1.8.Одержувати повну та достовірну інформацію про діяльність НААУ.

НААУ веде бухгалтерський та податковий обліки у відповідності до вимог чинного законодавства України. Фінансова звітність НААУ щорічно оприлюднюється у порядку, затвердженому Радою адвокатів України. (пункти 16.1. та 16.2. Статуту).

Проаналізувавши наведене, колегія суддів вважає, що позивач, як адвокат та член Національної асоціації адвокатів України, має право знати напрямки використання внесків, які сплачуються ним до відповідача.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що відмова у наданні позивачеві інформації з підстав того, що запитувана ним інформація не стосується його суперечить як приписам ч. 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» так і в цілому з огляду на встановлені колегією суддів обставини.

Надаючи оцінку питанню віднесення інформації щодо інформацією, що становить суспільний інтерес, колегія суддів зазначає таке.

Наразі законодавчо не визначено поняття та ознаки інформації, що становить суспільний інтерес.

Велика палата Європейського суду з прав людини у рішенні від 8 листопада 2016 року у справі «Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary» (заява №18030/11) вказала, що те, наскільки заборона доступу до інформації є втручанням у права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати у кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин (§157). Для цього мають бути оцінені такі критерії (§ 158-170):

- мета запитувача. Необхідно встановити, чи справді отримання інформації є необхідним для реалізації запитувачем інформації його функції зі сприяння публічній дискусії з суспільно важливих питань, і чи справді ненадання інформації створить суттєву перешкоду свободі вираження поглядів.

- природа інформації. Інформація, дані або документи, щодо яких вимагається доступ, повинні відповідати вимогам трискладового тесту, тобто збиратися в цілях задоволення саме суспільного інтересу.

- роль запитувача. Розраховувати на захист свого права на доступ можуть, насамперед, журналісти, науковці, громадські активісти, зокрема блогери та популярні користувачі соцмереж, а також автори творів з означених питань.

- готова та доступна інформація. Надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання та обробки даних.

У запиті на отримання публічної інформації позивач вказував, що 24.02.2022 росія розпочала війну проти України. З того часу ряд самоврядних організацій перерахували кошти на користь Збройних Сил України в якості фінансової підтримки, у зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача із запитом стосовно надання відповідної фінансової підтримки Збройним Силам України з боку Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України".

Позовні вимоги позивач обґрунтовує зокрема необхідністю перевірити інформацію щодо надання такої допомоги у розмірі 5 млн грн, яка поширена у мережі Інтернет, та у випадку спростування такої інформації поширити відповідну інформацію у соціальних мережах з метою тиску на відповідача задля спрямування необхідної допомоги до Збройних Сил України.

Такі доводи позивача колегія суддів вважає доречними та такими, що свідчать про намагання реалізації позивачем його прав, визначених у п. 5.1.7. Статуту.

Обставини збройної агресії росії проти України є загальновідомою обставиною і не потребує доказуванню відповідно до ч. 3 ст. 78 КАС України.

Питання виживання держави, у всіх сенсах цього слова, та її інститутів, зокрема адвокатури, в умовах воєнного стану, на переконання колегії суддів становить надзвичайний суспільний інтерес.

Значний суспільний інтерес, у цьому випадку, становлять і дії та вчинки як окремого громадянина так і усіх суб`єктів відносин у державі, які у цей час мають бути неодмінно направлені на єднання громадського суспільства, збереження власної ідентичності, утвердження демократичних цінностей відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків.

До таких дій та вчинків, на думку колегії суддів, відноситься фінансова допомога або надання необхідних матеріальних ресурсів Збройним Силам України та іншим утворенням, на які прямо покладено обов`язок захисту суверенітету нашої Держави.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що запитувана інформація не є інформацією з обмеженим (конфіденційною, таємною або службовою інформацією), оскільки має публікуватися відповідачем в силу приписів Статуту.

Позиція відповідача про не доведення позивачем факту порушення його прав, колегія суддів вважає помилковою з огляду на приписи наведеної вище ч. 2 ст. 19 та ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідно до яких рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, колегія суддів вважає, що надання запитуваної інформації є необхідним для реалізації запитувачем його прав; інформація збирається позивачем в цілях задоволення інтересу значної частини суспільства, оскільки фактично стосується виконання завдань адвокатури (сприяння процесу формування правової держави в Україні, сприяння гармонізації українського законодавства із законодавством Європейського Союзу та його реформуванню з використанням досвіду розвинених демократичних країн тощо); запитувач є адвокатом та запитує інформацію, що становить суспільний інтерес; надання інформації не покладає на її розпорядника надмірного тягаря зі збирання та обробки даних.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що відмова відповідача у наданні запитуваної інформації не ґрунтувалася на законі, а тому колегія суддів вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог у спосіб зобов`язання Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" повторно розглянути запит про отримання публічної інформації від 15.03.2022 з урахуванням висновків суду і надати інформацію про те, скільки коштів було перераховано Національною асоціацією адвокатів України на користь Збройних сил України чи інших правоохоронних органів.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи це судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нового про задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 245, 246, 250, 315, 317, 321 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2022 по справі № 440/4399/22 - - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов`язати Недержавну некомерційну професійну організацію "Національна асоціація адвокатів України" повторно розглянути запит ОСОБА_1 про отримання публічної інформації від 15.03.2022 з урахуванням висновків суду і надати інформацію про те, скільки коштів було перераховано Національною асоціацією адвокатів України на користь Збройних сил України чи інших правоохоронних органів.

Стягнути за рахунок Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" (вул. Борисоглібська, 3, 5 поверх, м. Київ, 04070; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги у розмірі 2183,28 (дві тисячі сто вісімдесят три) гривні 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий