Справа № 460/47903/22
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Гоц О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник представник Русін Т.С., відповідача: представник представник Форет М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними дій, визнання протипрпавними та скасування наказу, податкових повідомлень-рішень,
Ухвалою від 22.11.2022 зазначену позовну заяву залишено без руху у зв`язку зі сплатою судового збору в меншому ніж належало розмірі.
Усуваючи недоліки позовної заяви та доплачуючи судовий збір із розрахунку дві немайнові і одна майнова вимога, позивач, в той же час, подала позовну заяву в новій редакції, відповідно до якої зменшила розмір позовних вимог, прибравши вимогу про визнання протиправним та скасування наказу від 20.12.2021 №2685-н «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ».
Що стосується останньої вимоги, то слід зауважити на такому.
За правилами частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.
Також, в силу вимог пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Що стосується дій суб`єкта владних повноважень, то в розумінні процесуального закону, це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб. Що стосується акту податкової перевірки, то такий не є правовим актом індивідуальної дії, позаяк не являється рішенням суб`єкта владних повноважень, що спричиняє виникнення будь-яких прав і обов`язків осіб чи суб`єктів владних повноважень. Відповідно до цього, фіксування податковим органом будь-яких суджень в акті перевірки, не розглядається як дії, що можуть бути окремим предметом адміністративного позову. Такі дії не створюють жодних правових наслідків для суб`єкта господарювання та не змінюють стану його суб`єктивних прав, і самі по собі, не породжують жодних правовідносин і настання будь-яких юридичних наслідків.
Контролюючий орган має право в довідках чи актах зазначати дані про проведений в ході перевірки аналіз обставин, а також зазначати іншу, важливу на його думку інформацію. Однак будь-які твердження, чи висновки, викладені у довідках чи актах, що є відображенням дій податкових інспекторів, не відповідають критерію юридичної значимості, позаяк не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов`язків.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 зробила правовий висновок, за змістом якого, неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Повертаючись до даної справи, суд також зазначає, що звернення до суду з позовом не повинно мати на меті відновлення правопорядку, як-от констатація допущення суб`єктом владних повноважень певного правопорушення. Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер. Дії по викладенню в акті перевірки певних обставин і фактів не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Порушення, допущені суб`єктом владних повноважень при проведенні перевірки, а так само висновки акта, можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі розгляду спору про законність рішень, в основу яких покладені згадувані висновки акта та дії.
При цьому у суду відсутні правові підстави надавати оцінку діям посадових осіб Головного управління ДПС у Рівненській області щодо викладення ними в акті (довідці) фактичної перевірки не підтверджених обставин та фактів, в розрізі їх законності чи протиправності саме у вигляді вирішення таких позовних вимог. Фактично, така оцінка буде надана судом в рамках перевірки підстав позову про визнання протиправними відповідних податкових повідомлень-рішень.
Відтак, спір щодо дій посадових осіб Головного управління ДПС у Рівненській області по викладенню ними в акті перевірки певних обставин та фактів не може бути предметом адміністративного позову, а відтак і не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
При цьому поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
За правилами пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
При цьому, на виконання вимог частини першої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не роз`яснює до юрисдикції якого суду віднесено розгляд відповідної частини позовних вимог, з огляду на те, що такий спір взагалі не підлягає судовому розгляду.
Згідно з частиною другою статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.
Як передбачено частинами першою, другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Оскільки провадження у відповідній частині позовних вимог в цій справі закрито з інших підстав, ніж у зв`язку з відмовою позивача від позову, а саме на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, то позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України судовий збір в сумі 2481 грн, тобто в сумі, сплаченій за одну вимогу немайнового характеру.
Керуючись статтями 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Провадження у справі в частині позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнаня протиправними дій Головного управління ДПС у Рівненській області щодо викладення в акті (довідці) фактичної перевірки №8965/17-00-07-05-13/ НОМЕР_1 бланк 001096 від 23.12.2021 не підтверджених обставин та фактів, - закрити.
Повернути Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 з Державного бюджету України частину судового збору, а саме у сумі 2481 грн.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 21 лютого 2023 року

Суддя Н.В. Друзенко