Справа № 480/3702/22
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2023 року Справа № 480/3702/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3702/22 за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Сумської митниці Державної митної служби України, в якій просить:
Як наслідок, Відповідачем було прийнято рішення про коригування рівня митної вартості товару до розміру 224 577, 50 грн. (еквівалент 8368,00 дол. США).
встановлено порушення частин 1 та 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 21 статті 58, статті 368 та частини 1 статті 257 Митного кодексу України, пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України. Збільшено суму грошового зобов`язання за платежем МИТО на транспортні засоби, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності та громадянами на суму 4109,51 грн., з яких 3287,61 гри. податкових зобов`язань, 821,90 грн. штрафних санкцій.
Вищевказані податкові повідомлення-рішення Позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки, на його думку, при їх прийнятті порушено ч. 4 ст. 368 Митного кодексу України (відповідач на підставі ч. 4 ст. 368 Митного кодексу України зобов`язаний був визначити фактурну вартість товару (зокрема і вартість витрат на доставку Товару) самостійно на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари, а також - ч. 2 ст. 19 Конституції. Крім того, звертає увагу суду на те, що перевірка проведена за умов встановленого мораторію на період дії карантину, з підстав, не визначених законом, та проведена за умови відсутності належного повідомлення особи, що перевіряється, про проведення перевірки.
Ухвалою суду від 03.06.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено 15-денний строк з моменту отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву..
Відповідач у відзиві на позовну заяву, не погоджуючись з доводами позивача, зазначив, що перевіркою встановлено і документально підтверджено, що при митному оформленні легкового автомобіля, в порушення вимог частини 1 та частини 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 21 статті 58, частини 1 статті 257 та частин 1, 2 статті 368 МКУ, платником податків/декларантом занижено базу оподаткування товару.
Під час документальної перевірки дотримання громадянкою України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією №UA805180/2019/011778 , встановлені порушення чинного законодавства, що призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита.
Згідно п. п. 54.3.6, п.54.3, ст. 54 ПКУ, у разі, якщо результати митного оформлення, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених п. 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Відповідно до п. 54.5 ст. 54 ПКУ та п. 4 ч. 1 ст. 289 МКУ, якщо сума грошового зобов`язання визначається контролюючим органом, платник податку не несе відповідальність за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, однак несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання.
Отже, митниця при проведенні документальної невиїзної перевірки визначенні суми податкового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій) та винесенні податкових повідомлень - рішень діяла на підставі, в межах та у спосіб, передбачений законодавством.
Враховуючи зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного :
Судом встановлено, що на підставі наказу Сумської митниці Держмитслужби України №19 від 20.01.2022р. з 01.02.2022 по 02.02.2022 відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією №UA805180/2019/011778, за результатами якої складено акт від 08.02.2022 №08/22/7.24-19/ НОМЕР_2 .
Згідно висновку вказаного акту, документальною невиїзною перевіркою встановлено, що при митному оформленні товару за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 19.04.2019 №UA805180/2019/011778 Легковий автомобіль, що був у використанні - 1 шт. Марка CHEVROLET; модель VOLT. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 . Календарний рік виготовлення: 2014. Модельний рік виготовлення: 2014. Тип двигуна бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна: 1398 см3, в порушення вимог частини 1 та частини 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 21 статті 58, частини 1 статті 257 та частин 1, 2 статті 368 МКУ, платником податків/декларантом занижено базу оподаткування товару. Згідно висновків митного органу, такі дії (подання неправдивих відомостей про вартість доставки товару) призвели до порушення законодавства України з питань оподаткування, та як наслідок, до фактичного ненадходження податків (коштів) до Державного бюджету України.
Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Щодо законності проведення відповідачем документальної невиїзної перевірки позивача, суд зазначає, наступне.
10.04.2008 Україна шляхом ратифікації Протоколу про вступ України до Світової організації торгівлі (далі - СОТ) приєдналася до Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (далі - ГАТТ) чим взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень ГАТТ/СОТ.
Згідно з ч.1 статті 8 ГАТТ держави-члени СОТ визнають скорочення до мінімуму обсягу і складності імпортних та експортних формальностей, а також зменшення і спрощення вимог щодо митної документації.
Відповідно до положень Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (у редакції протоколу від 26.06.1999, до якого Україна приєдналася Законом України від 05.10.2006 № 227-V) основними принципами митного оформлення є мінімізація процедур митного контролю для випуску товарів.
Таким чином, на міжнародному та національному рівні закріплено принцип мінімального та вибіркового митного втручання на етапі пропуску та під час здійснення митного оформлення для скорочення часу на митні формальності з метою сприяння міжнародному товарообігу та суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності.
У той же час, відповідно до статті 17 Угоди про застосування статті 7 ГАТТ ніщо не повинно тлумачитись так, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митного оцінювання. Тому, разом з принципом мінімального втручання на етапі пропуску та митного оформлення в системному та логічному зв`язку для забезпечення повноти нарахування та сплати податків і зборів закріплено право митних органів здійснювати контрольні функції після операцій митного контролю та митного оформлення. Зазначене право митних органів закріплене у стандартному правилі розділу 2 Міжнародної Конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, зокрема: митна служба має можливість достягнення платежів шляхом здійснення поглибленого аудиту після закінчення операцій митного контролю.
Відповідно до пункту 4.14 зазначеної Конвенції у випадках, коли митна служба виявляє, що помилки, допущені в декларації на товари або при нарахуванні мита та податків, призведуть або призвели до стягнення чи призначення суми мита та податків меншої, ніж це встановлено законодавством, вона виправляє помилки та стягує недоплачені суми.
Статтею 336 Митного кодексу України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом, зокрема, проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Частиною третьою статті 245 Митного кодексу України передбачено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення, зокрема, документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо:
правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;
обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;
правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;
відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
Відповідно до статті 351 Митного кодексу України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:
1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;
2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу.
Відповідно до частини другої статті 345 Митного кодексу України документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
Судом встановлено, що строки давності, визначені ст. 102 Податкового кодексу України, під час проведення документальної невиїзної перевірки дотримання позивачем вимог законодавства з питань митної справи Слобожанською митницею Держмитслужби було дотримано.
Щодо твердження позивача про те, що зазначена перевірка в порушення підпункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, була проведена митним органом під час дії мораторію, то суд зазначає наступне.
Так, підпунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
Разом з тим, Законом України від 16.10.2020 №466-IX Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві пункт 75.1статті 75 Податкового кодексу України доповнено абзацом третім такого змісту: "Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України". Зазначений Закон набрав чинності 23.05.2020.
Згідно п.п. 41.1.2. ст.41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є митні органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань митної справи та оподаткування митом, акцизним податком, податком на додану вартість, іншими податками та зборами, які відповідно до податкового, митного та іншого законодавства справляються у зв`язку із ввезенням (пересиланням) товарів на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенням (пересиланням) товарів з митної території України або території вільної митної зони.
Виходячи із викладеного, суд доходить висновку, що мораторій щодо проведення перевірок, встановлений підпунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, з 23.05.2020 не розповсюджується на перевірки, що проводяться митними органами.
Також, з матеріалів справи суд вбачає, що спірна перевірка була призначена наказом Слобожанської митниці Держмитслужби №19 від 20.01.2022 в якому чітко зазначено норми Митного кодексу України (статті 336, 345, 351) та вказано фактичні підстави для проведення перевірки, а саме інформація Сумської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Сумській області, в результаті якої був здійснений аналіз відповідних електронних копій митних декларацій та виявлені ознаки, що свідчать про можливе порушення ОСОБА_1 законодавства України з питань митної справи.
При заповнені митної декларації, умови поставки згідно ІНКОТЕРМС не застосовувались (наказ Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651 Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа).
Одержувачем товару (графа 8 МД), за Довіреністю від 25.03.2019, бланк ННТ805720, є громадянин України ОСОБА_3 (РНОКІШ НОМЕР_3 ), особою відповідальною за фінансове врегулювання (графа 9 МД) є громадянка України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Декларування товару від імені декларанта ( ОСОБА_1 ) здійснювала уповноважена декларантом особа, ОСОБА_4 (ФОП ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), яка відповідно до частини 5 статті 266 МКУ має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.
За вказаною митною декларацією були сплачені до Держбюджету України відповідні митні платежі (ввізне мито, акцизний податок, податок на додану вартість).
При проведенні перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 19.04.2019 №UA805180/2019/011778, встановлено, що до митного оформлення декларантом/уповноваженою особою надавались:
- інвойс від 14.01.2019 № 52462518 на суму 7143,00 дол. США;
- коносамент від 22.01.2019 № HBOL53230100 (контейнер CMAU7279099 40 НС), доставка з OAKLAND (США) до порту м. Одеса (Україна);
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 04.01.2019 № НОМЕР_5 ;
- платіжний документ (квитанція про сплату митних платежів від 21.03.2019 № 56, платник: ОСОБА_1 , призначення платежу «попередня оплата за митне оформлення автомобіля»);
- інші документи, необхідні для митного оформлення.
Митна вартість товару визначена декларантом/уповноваженою особою за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) на рівні 7143,00 дол. США (еквівалент 191701,37 грн. за курсом Національного банку України на дату подачі МД: 1 дол. США = 26,837655 грн.).
При цьому складовими визначеної декларантом митної вартості автомобіля є:
- сума продажу транспортного засобу: 6743,00 дол. США, у відповідності до інвойсу від 14.01.2019 № 52462518 в іноземній валюті, який зазначено у графі 44 митної декларації;
- послуги морських перевезень до кордону України (СІР Odessa): 400,00 дол. США, у відповідності до інвойсу від 14.01.2019 № 52462518 в іноземній валюті, який зазначено у графі 44 митної декларації;
Загальні відомості щодо митного оформлення вказаного товару зведені в Додатку 1 до Акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.
Зі змісту листів Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 №31-146 вих-21 та Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №2714/117/24/6-2021 ними надана інформація про транзакції з наданням копій платіжних доручень в іноземній валюті ( вихідні через SWIFT), які здійснені громадянами (в тому числі і позивачем) на іноземні рахунки за товар та витрати на транспортування ( з прив`язкою до марки та ідентифікаційного номера VIN транспортного засобу) та копії інвойсів (із засвідченням особою, на яку виписаний інвойс) на транспортні засоби та транспортні витрати, за якими фактично сплачувалися (перераховувалися) кошти.
Оскільки вказані платіжні документи та інвойси позивачем при здійсненні митного оформлення автомобіля митному органу не надавалися, суд доходить висновку про наявність підстав у контролюючого органу для призначення та проведення перевірки відповідно до п.7 ч.1 ст.336, п.1ч.3 ст.345, п.1 ч.2 ст.351 Митного кодексу України.
Відтак, твердження позивача про відсутність у відповідача підстав для проведення спірної документальної перевірки, суд вважає необґрунтованим.
Крім цього, за результатами опрацювання даної інформації встановлено, що через АТ КБ Приват Банк за транспортний засіб CHEVROLET VOLT ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_6 здійснено сплату коштів:
Даний платіж здійснений згідно інвойсу від 14.01.2019 за №52462518, копію якого надано до Сумської митниці згідно листа Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №2714/117/24/6-2021.
Шляхом аналізу та співставлений відомостей платіжного доручення та копії інвойсу, отриманих від правоохоронних органів, з відомостями МД №UA805180/2019/011778 встановлено, що платіж був здійснений за купівлю транспортного засобу CHEVROLET VOLT ідентифікаційний номер (VIN): 1G1RE6E43EU151043;
- за платіжним дорученням (наданим Сумській митниці згідно листа Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 №31-146 вих-21 (вх. 2225/8.7 від 12.02.2021)) від
Даний платіж здійснений згідно інвойсу від 05.03.2018 за №98050319, копію якого надано до Сумської митниці згідно листа Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №2714/117/24/6-2021.
Шляхом аналізу та співставлення відомостей платіжного доручення та копії інвойсу, отриманих від правоохоронних органів, з відомостями МД №UA805180/2019/011778 встановлено, що платіж був здійснений за транспортні послуги по доставці транспортного засобу - CHEVROLET VOLT ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 , що прибув в контейнері CMAU7279099, що відповідає даним коносаменту (BILL OF LADING) від 22.01.2019 за №HBOL53230100, наданого платником податку до митного оформлення, а саме: доставка з OAKLAND (США) до порту ODESSA (Україна), товар - CHEVROLET VOLT (VIN): 1G1RE6E43EU151043 ( в кількості 1 шт.), контейнер CMAU7279099.
Вищевикладене свідчить про те, що матеріали надані правоохоронними органами та використані при аналізі копій електронної декларації стосуються транспортного засобу розмитненого за митною декларацією від 19.04.2019 №UA805180/2019/011778.
При аналізі копії електронної митної декларації від 19.04.2019 №UA805180/2019/011778 встановлено, що первинні документи, а саме: інвойс від 14.01.2019 за №52462518 на суму 6743,00 дол. США, та інвойс від 05.03.2018 за №98050319 на суму 1625,00 дол. США, за якими фактично сплачувалися кошти через систему SWIFT за вищезазначеним платіжним дорученням до митного оформлення не подавався та у графі 44 МД не зазначені.
Порівняльні дані встановленої невідповідності наведено у Додатку 2 до Акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.
Згідно вимог пункту 7 частини 1 статті 336 МКУ, однією з форм митного контролю є проведення документальної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Статтею 345 МКУ визначено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо:
1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;
2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;
3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;
4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;
5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 351 МКУ документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.
Статтею 49 МКУ визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів визначено статтею 368 МКУ. Частиною 2 цієї статті встановлено, що при визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.
Відповідно до пункту 1 та пункту 4 частини 1 статті 50 МКУ, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів та розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно частин 1 статті 51 МКУ, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 2 статті 51 МКУ визначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 МКУ, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною 2 статті 53 МКУ чітко визначено документи, що подаються для підтвердження заявленої митної вартості товарів, в тому числі, такі як: декларація митної вартості; рахунок - фактура (інвойс); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 21 статті 58 МКУ зазначено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.
Частиною 1 статті 257 МКУ визначено, що декларування здійснюється шляхом заявляння за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Відповідно до вимог пункту 1 частини 4 статті 54 МКУ, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Також згідно пункту 1 частини 5 статті 54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Згідно пункту 4 частини 5 статті 54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу.
Пунктом "а" та пунктом "б" частини 2 статті 7 Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) передбачено що:
a) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
b) під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої транзакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або і) з порівнюваними кількостями, або іі) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.
Відповідно до частини 8 статті 264 МКУ з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Частиною 1 статті 55 МКУ визначено, що Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 МКУ, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
З огляду на викладене, невиявлення під час митного оформлення порушень законодавства, не може бути підставою для звільнення платника від сплати податків, якщо такі порушення були виявлені у подальшому.
Відповідно до статті 278 МКУ та пункту 187.8. статті 187 ПКУ датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Частиною 2 статті 293 МКУ, встановлено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.
Згідно пункту 190.1. статті 190 ПКУ базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III МКУ, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Враховуючи викладене перевіркою встановлено, що при митному оформленні товару за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 19.04.2019 № UA805180/2019/011778 Легковий автомобіль, що був у використанні - 1 шт. Марка CHEVROLET; модель VOLT. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 . Календарний рік виготовлення: 2014. Модельний рік виготовлення: 2014. Тип двигуна бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна: 1398 см3, в порушення вимог частини 1 та частини 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 21 статті 58, частини 1 статті 257 та частин 1, 2 статті 368 МК України, платником податків/декларантом занижено базу оподаткування товару.
Такі дії (подання неправдивих відомостей про вартість доставки товару) призвели до порушення законодавства України з питань оподаткування, та як наслідок, до фактичного ненадходження податків (коштів) до Державного бюджету України.
Статтею 67 Конституції України, закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно статті 1 ПКУ порядок справляння податків і зборів їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, встановлюється цим Кодексом.
Пунктом 36.1 статті 36 ПКУ визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
У відповідності до пункту 44.1 статті 44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Також, у відповідності до пунктів 4, 5 та 6 частини 2 статті 53 МКУ, серед інших документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено;
- за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами.
Не виконання податкового обов`язку, у відповідності до пункту 109.1 статті 109 Кодексу є податковим правопорушенням, за яке передбачена фінансова відповідальність.
Платник податків мав можливість дотриматися норм чинного законодавства, зокрема надати до митного оформлення первинні документи про сплату за транспортний засіб та його транспортування, однак не вжив достатніх заходів для цього через те, що він діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством вимог є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються, як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених за платником податків у статтях 16 та 36 ПКУ.
Рішення щодо правильності визначення заявленої у митній декларації митної вартості товарів окремими документами не оформлюється, а зазначається в акті про результати перевірки (частина 14 статті 354 МКУ). Базою оподаткування митними платежами є митна вартість товару, яка відповідно до статті 50 МКУ. використовується для нарахування митних платежів та розрахунку податкового зобов`язання.

Відповідно до частини 14 статті 354 МКУ під час перевірки правильності визначення митної вартості товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 19.04.2019 № ПА805180/2019/011778 після його випуску, прийнято рішення про коригування митної вартості товару як бази оподаткування ввізним митом та податком на додану вартість в розмірі 224577,50 гри. (еквівалент (6743+1625) = 8368,00 дол. США, яка складається з фактурної вартості товару, фактично сплаченої за платіжним дорученням від 15.01.2019 (SW24.) у розмірі 6743,00 дол. США у відповідності до інвойсу від 14.01.2019 № 52462518 та суми транспортних витрат, фактично сплаченої за платіжним дорученням від 07.03.2019 (SW24J307O24904) у розмірі 1625,00 дол. США) у відповідності до інвойсу від 05.03.2018 № 98050319, за курсом Національного банку України на дату митного оформлення 1 дол. США = 26,837655грн.).

Таким чином, в ході даної перевірки, відповідачем правомірно та обґрунтовано встановлено порушення законодавства України з питань оподаткування платником податку громадянкою України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ):

- частини 1 та частини 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частин 1, 2 статті 368 МКУ, пункту 36.1 статті 36 ПКУ, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати ввізного мита на суму 3287,61 гри., яка підлягає перерахуванню до Державного бюджету України;

- пункту 190.1. статті 190, пункту 36.1 статті 36 ПКУ, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) на суму 7232,75 гри., яка підлягає перерахуванню до Державного бюджету України.

Розрахунок податкових зобов`язань громадянці України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) по сплаті митних платежів у зв`язку з заниженням митної вартості товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 19.04.2019 №UA805180/2019/011778 наведено в Додатку 2 до Акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до підпункту 54.3.6. пункту 54.3. статті 54 ПКУ, у разі, якщо результати митного оформлення, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Відповідно до пункту 54.5 статті 54 ПКУ та пункту 4 частини 1 статті 289 МКУ, якщо сума грошового зобов`язання визначається контролюючим органом, платник податку не несе відповідальність за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, однак несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання.

Пунктом 2 ст. 293 МКУ, встановлено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.

Таким чином, під час документальної перевірки дотримання громадянкою України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 19.04.2019 №UA805180/2019/011778 правомірно були встановлені порушення чинного законодавства, що призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита .

Відповідно до п.п. 54.3.6, п.54.3, ст. 54 ПКУ, у разі, якщо результати митного оформлення, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених п. 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Відповідно до п. 54.5 ст. 54 ПКУ та п. 4 ч. 1 ст. 289 МКУ, якщо сума грошового зобов`язання визначається контролюючим органом, платник податку не несе відповідальність за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, однак несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, на підставі Акта Сумською митницею було правомірно визначено суму податкового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій) та 23.02.2022 були винесені податкові повідомлення - рішення форми «Р» № та № в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно з статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень належними та допустимими доказами довів правомірність оскаржуваних рішень, при їх прийнятті діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

На підставі аналізу норм чинного законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, неправомірними , а тому - задоволенню не підлягають.

З огляду на те, що у задоволенні позову відмовлено, суд не присуджує та не стягує у цій справі судові витрати.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець