Справа № 140/7622/22
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року ЛуцькСправа № 140/7622/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом керівника Володимирської окружної прокуратури в інтересах держави до Устилузької міської ради Волинської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Володимирської окружної прокуратури в інтересах держави (далі позивач) звернувся з позовом до Устилузької міської ради Волинської області (далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо утворення у складі виконавчих органів ради спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини; зобов`язання утворити у складі виконавчих органів ради спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Володимирською окружною прокуратурою у межах наданих повноважень відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» вивчено інформацію Устилузької міської ради щодо створення спеціально уповноваженого органу у сфері охорони культурної спадщини та встановлено, що він не створений відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини». Позивач вказує, що орган місцевого самоврядування в особі Устилузької міської ради зобов`язаний створити у своєму складі спеціально уповноважений орган у сфері охорони культурної спадщини.

Володимирською окружною прокуратурою надсилався лист відповідачу з запитом про надання інформації щодо створення спеціально уповноваженого органу у сфері охорони культурної спадщини. Проте з відповіді Устилузької міської ради слідує, що порушення є не усунутим.

Позивач вказує, що Устилузька міська рада допустила протиправну бездіяльність, оскільки не створила у складі виконавчих органів ради спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини відповідно до вимог законодавства.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.60).

Відповідач відзив на позов не подав, хоча копію ухвали від 28.11.2022 про відкриття провадження у адміністративній справі отримав 06.12.2022, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.63).

Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак справу вирішено на підставі наявних у ній матеріалів.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що місто Устилуг (дата заснування 1150 рік) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 №878 «Про затвердження Списку історичних населених місць України» включено до Списку історичних населених місць України.

Згідно з преамбулою Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 №1805-ІІІ (далі Закон №1805-ІІІ) цей Закон регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою.

Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Статтею 1 Закону №1805-ІІІ визначено: культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини;

об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

історичне населене місце - населене місце, яке зберегло повністю або частково історичний ареал і занесене до Списку історичних населених місць України.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №1805-ІІІ державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини, до яких, серед інших, належать виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Частиною третьою статті 3 Закону №1805-ІІІ визначено, що відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, утворюється місцевою радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону №1805-ІІІ до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить, зокрема, забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони; забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; організація відповідних охоронних заходів щодо пам`яток місцевого значення та їх територій у разі виникнення загрози їх пошкодження або руйнування внаслідок дії природних факторів чи проведення будь-яких робіт; застосування фінансових санкцій за порушення цього Закону.

Органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради щорічно звітують перед центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини та громадськістю про стан збереження об`єктів культурної спадщини (частина третя статті 6 Закону №1805-ІІІ).

Отже, на відповідний орган сільської, селищної, міської ради у сфері охорони культурної спадщини покладені відповідні функції щодо збереження пам`яток місцевого значення, а відсутність такого органу створює загрозу їх пошкодження чи знищення, а також уникнення фінансової відповідальності особами, якими допущено порушення вимог Закону №1805-ІІІ.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Абзац 11 частини першої статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР) встановлює, що виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Стаття 5 Закону №280/97-ВР визначає, що до системи місцевого самоврядування входять, зокрема, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ч.1 ст.11 Закону №280/97-ВР).

Відповідно підпункту 5 пункту «б» частини першої статті 31 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників.

Підпунктом 10 пункту «б» статті 32 Закону №280/97-ВР встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад делеговано повноваження щодо забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 3 Закону №1805-ІІІ виконавчий орган сільської, селищної, міської ради з питань, передбачених підпунктом 5 пункту «б» частини першої статті 31 і підпунктом 10 пункту «б» статті 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», підконтрольний відповідним органам виконавчої влади.

Рішення (розпорядження, дозволи, приписи, постанови) органів охорони культурної спадщини, прийняті в межах їхньої компетенції, є обов`язковими для виконання юридичними і фізичними особами.

З матеріалів справи слідує, що Устилузькою міською радою не утворено спеціально уповноважений орган у сфері охорони культурної спадщини. Вказане підтверджується листами відповідача від 27.10.2022 та від 08.11.2022 на звернення керівника Володимирської окружної прокуратури (а.с.18, 21), у яких відповідач вказав, що протягом дії воєнного стану не будуть ініціюватись звернення, пропозиції до Волинської обласної військової адміністрації чи безпосередньо до Міністерства культури та інформаційної політики України щодо погодження на створення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України.

Водночас у листі від 09.11.2022 Устилузька міська рада повідомила позивача про те, що повноваженнями у сфері охорони культурної спадщини наділений відділ освіти, культури, молоді та спорту відповідно до Положення, затвердженого рішенням ради від 21.12.2021 №11/52 (а.с.31-32, 39-53).

Аналізуючи зміст Положення про відділ освіти, культури, молоді та спорту Устилузької міської ради, слід дійти висновку про те, що зазначений відділ не наділений функціями, визначеними безпосередньо Законом №1805-ІІІ, відтак вимоги даного Закону відповідачем не виконані.

При цьому суд зазначає, що положення Закону №1805-ІІІ встановлюють вимоги щодо утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини, зокрема у населених пунктах, занесених до Списку історичних населених місць України, а не покладення окремих та вибіркових повноважень у сфері охорони культурної спадщини на інші виконавчі органи ради, як це зроблено відповідачем.

Не утворення відповідного спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини та недотримання порядку призначення його керівника може стати передумовою визнання винесених, прийнятих, виданих неуповноваженим органом/особами (в даному випадку відділом освіти, культури, молоді та спорту Устилузької міської ради) розпоряджень, рішень, приписів, постанов, незаконними, а відтак відсутності державних механізмів захисту об`єктів культурної спадщини.

Необхідність створення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини як окремого виконавчого органу Устилузької міської ради також зумовлено тим, що на території Устилузької громади розташовано 82 об`єкти культурної спадщини, значна частина яких належить до пам`яток археології (кургани, поселення тощо), що підтверджується переліком об`єктів культурної спадщини, які знаходяться на території Устилузької міської територіальної громади (а.с.33-38).

Відтак, відсутність відповідного спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини Устилузької міської ради є порушенням вимог Закону №1805-ІІІ та, на переконання суду, унеможливлює належне виконання повноважень, покладених на органи місцевого самоврядування у сфері охорони культурної спадщини на території Устилузької міської територіальної громади.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Устилузької міської ради Волинської області щодо утворення у складі виконавчих органів ради спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини.

Зобов`язати Устилузьку міську раду Волинської області утворити у складі виконавчих органів ради спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: керівник Володимирської окружної прокуратури Волинської області (44702, Волинська область, місто Володимир, вулиця Драгоманова, 31);

Відповідач: Устилузька міська рада Волинської області (44731, Волинська область, місто Устилуг, вулиця Володимирська, 40, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій