Справа № 140/8270/22
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року ЛуцькСправа № 140/8270/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправним рішення від 16 листопада 2022 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ); зобов`язання призначити пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 вказаного Закону з 18 жовтня 2020 року, виходячи з вислуги років 31 рік 4 місяці 20 днів.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 18 жовтня 2021 року звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України із заявою для призначення пенсії за вислугу років. Однак Адміністрація Державної прикордонної служби України відмовила у підготовці документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років на умовах, визначених пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІІ. Спір вирішено у судовому порядку та судовим рішенням у справі №140/14135/21 Адміністрацію Державної прикордонної служби України зобов`язано оформити та подати до ГУ ПФУ у Волинській області документи для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.

За результатами розгляду надісланих Адміністрацією Державної прикордонної служби України на виконання рішення суду документів ГУ ПФУ у Волинській області своїм рішенням від 16 листопада 2022 року відмовило позивачу у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з невиконанням умов статті 12 Закону №2262-XII - через відсутність необхідної календарної вислуги років на дату звільнення з військової служби.

Позивач вважає вказане рішення необґрунтованим, відповідач порушив його соціальні права та фактично поставив під сумнів висновки та рішення суду у справі №140/14135/21, яке набрало законної сили.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.19-22). В обґрунтування цієї позиції відповідач вказав, що ОСОБА_1 на момент звільнення зі служби має вислугу в календарному обчисленні 20 років 4 місяці 25 днів. Однак згідно з пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ, до якого Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби … з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних років та 6 місяців і більше; ... з 1 жовтня 2020 року з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. Тобто, пільгове обчислення стажу для визначення права на пенсію за вислугу років не застосовується, а відповідно до статті 13 Закону №2262-ХІІ має значення при визначенні відсоткового розміру пенсії від грошового забезпечення.

Відповідач вважає, що оскільки позивач звільнився зі служби 21 червня 2018 року, то відповідно до пункту «а» статті 12 Закону 2262-ХІІ для призначення йому пенсії за вислугу років необхідно 23 календарних роки 6 місяців і більше, а його вислуга в календарному обчисленні становить 20 років 4 місяці 25 днів, що є не достатнім для призначення пенсії. При цьому приписи пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей» (далі - Порядок №393) суперечать пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ, а тому застосуванню підлягає саме закон як акт вищої юридичної сили.

У відповіді на відзив позивач просив відхилити доводи відповідача (а.с.26-27).

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 21 червня 2018 року №257-ос старшого прапорщика ОСОБА_1 , звільненого з військової служби в запас згідно з наказом від 18 червня 2018 року №252-ос у зв`язку із закінченням строку контракту, виключено зі списків особового складу і всіх видів забезпечення; вислуга років станом на 21 червня 2018 року становить: календарна - 20 років 4 місяці 25 днів, пільгова - 10 років 11 місяців 25 днів, всього 31 рік 4 місяці 20 днів (а.с.11).

Листом від 09 листопада 2021 року №115/В-14307-8411 Адміністрація Державної прикордонної служби України у відповідь на заяву позивача про підготовку та надсилання до ГУ ПФУ у Волинській області документів для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ, повідомила про відсутність підстав для прийняття заяви про призначення пенсії за вислугу років та надання доручення Луцькому прикордонному загону про підготовку документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років на умовах, встановлених пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, і їх надсилання до відповідного органу Пенсійного фонду України з огляду на те, що станом на 21 червня 2018 року вислуга років позивача на військовій службі у календарному обчисленні становить лише 20 років 4 місяці 25 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленим пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ (а.с.9-10).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року у справі 140/14135/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року, позов задоволено повністю: визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови в оформленні та направленні до ГУ ПФУ у Волинській області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII; зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити та направити до ГУ ПФУ у Волинській області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року у справі №140/14135/21 Адміністрація Державної прикордонної служби України подала до ГУ ПФУ у Волинській області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ (а.с.29-30).

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 16 листопада 2022 року №751 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з невиконанням умов статті 12 Закону №2262-ХІІ - через відсутність необхідної календарної вислуги років на дату звільнення та недосягненням на дату звільнення 45-річного віку. Відповідно до розрахунку вислуги років для призначення пенсії, складеного на підставі особової справи ОСОБА_1 , календарна вислуга станом на 21 червня 2018 року становить 20 років 4 місяці 25 днів (а.с.13).

Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову у призначені пенсії за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Закон №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2262-XII (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з пунктом «в» статті 1-2 Закону №2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії відповідач виходив з того, що умовою для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII є наявність на день звільнення відповідної календарної вислуги років, яку позивач не мав.

Суд вважає такі доводи неприйнятними з огляду на таке.

Верховний Суд у постановах від 27 березня 2018 року, від 10 липня 2019 року, від 22 серпня 2019 року, від 30 вересня 2019 року, від 27 березня 2020 року, від 23 червня 2020 року, від 20 січня 2021 року (справи №295/6301/17, №1840/3347/18, №295/7220/16-а, №360/1432/19, №569/727/17, №750/10827/16-а, №620/509/19 відповідно) викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Водночас Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року (справа №805/3923/18-а) відступив від правових висновків, викладених, зокрема у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Ця позиція також була підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18 та у ній сформовані такі правові висновки: «В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393».

Таким чином, Закон №2262-ХІІ як єдину обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині четвертій статті 17 згаданого Закону щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Поряд з тим передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. При цьому таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах. Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ. Передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

З урахуванням вимог частини п`ятої статті 242 КАС України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, підлягають врахуванню судом при застосуванні таких норм права у цій справі.

В ході вирішення спору судом встановлено, що вислуга років ОСОБА_1 з врахуванням часу служби, який підлягає зарахуванню на пільгових умовах, становить 31 рік 4 місяці 20 днів, про що свідчить витяг з наказу від 21 червня 2018 року №257-ос (а.с.11). Право позивача на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII було встановлено рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року у справі №140/14135/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року. При цьому суд звертає увагу, що ГУ ПФУ у Волинській області було залучено до участі у справі №140/14135/21 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача та останньому було відомо про висновки суду у цій справі.

На виконання рішення суду у справі №140/14135/21, яке набрало законної сили, Адміністрація Державної прикордонної служби України подала до ГУ ПФУ у Волинській області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ (а.с.31-32).

За змістом частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. І хоч рішення суду не містить вимог зобов`язального характеру по відношенню до ГУ ПФУ у Волинській області, для останнього як учасника справи висновки суду мають обов`язковий характер.

Разом з тим, незважаючи на рішення суду від 20 квітня 2022 року у справі №140/14135/21, ГУ ПФУ у Волинській області 16 листопада 2022 року прийняло рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ, фактично тим самим ставить під сумнів рішення суду, яке набрало законної сили.

За наведених обставин та з урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а та у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18, суд дійшов переконання про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 16 листопада 2022 року №751 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

При цьому посилання відповідача у спірному рішенні на відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за вислугу років у зв`язку з недосягнення ним 45-річного віку суд вважає безпідставним, оскільки ОСОБА_1 просить призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ, за яким пенсія призначається незалежно від віку, але за наявності необхідної вислуги років (у його ситуації - 23 роки і 6 місяців).

У свою чергу, вирішуючи позовну вимогу позивача про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити пенсію за вислугу років з 18 жовтня 2020 року, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 48 Закону №2262-ХІІ заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Як встановлено пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за №135/13402; далі - Порядок №3-1), заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом №2262-ХІІ, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 50 Закону №2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів «а», «в» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків.

Відповідно до частини третьої статті 50 Закону №2262-ХІІ пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Право на призначення пенсії у позивача виникло з 22 червня 2018 року (21 червня 2018 року його виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення прикордонного загону).

Разом з тим, реалізація права на пенсію за нормами Закону №2262-ХІІ залежить від подання заяви про призначення пенсії у встановленому порядку.

Заяву про підготовку та подання до пенсійного органу документів до Адміністрації Державної прикордонної служби України для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ позивач направив лише 18 жовтня 2021 року, що слідує із подання Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 жовтня 2022 року №11/ПВ-11079/суд (а.с.31-32).

Таким чином, з урахуванням вимог статей 48 та 50 Закону №2262-ХІІ позивач має право на призначення пенсії з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією, тобто з 18 жовтня 2020 року.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 16 листопада 2022 року №751 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 18 жовтня 2020 року на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ, виходячи з вислуги років 31 рік 4 місяці 20 днів.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 16 листопада 2022 року №751 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 18 жовтня 2020 року пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років 31 рік 04 місяці 20 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк