Справа № 757/15922/22-а
Суддя: Васильчук О. В.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Баранівський районний суд Житомирської області
Провадження № 2-а/273/5/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: судді Васильчук О. В. , розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві, старшого лейтенанта поліції Панова Микити Валерійовича про скасування постанови від 22.06.2022 року про справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

01.07.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві, старшого лейтенанта поліції Панова Микити Валерійовича про скасування постанови від 22.06.2022 року про справі про адміністративні правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.06.2022 року інспектором 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві, старшим лейтенантом поліції Пановим Микитом Валерійовичем винесено постанову ЕАР№5521298, згідно з якою він керував транспортним засобом Peugeot, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по бульвару Лесі Українки,21, будучи позбавленим права керування Любарським районним судом Житомирської області 28.12.2021 року строком на 1 рік, чим порушив п.п. 2.1.а ПДР, притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400,00 грн.

Позивач вважає, що постанова є незаконною, оскільки поліцейський не надав жодних належних і допустимих доказів його вини. Оскільки, він не керував транспортним засобом за обставин вказаних у постанові, тому просить суд скасувати її.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

До суду надійшла заява представника Департаменту патрульної поліції Дідківської Д. про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача установи, інтереси якої вона представляє. Заяву обґрунтовує тим, що інспектор є працівником Департаменту патрульної поліції, тому рішення може вплинути на інтереси, права та обов`язки Департаменту, що є підставою для задоволення даної зави.

Дана заява залишається без розгляду на підставі ч. 5 ст. 49 КАС України.

Також надійшло пояснення представника Департаменту патрульної поліції Дідківської Д.,в якому просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 . Оскільки, постанова є законною та винесена відповідно до вимог як процесуального так і матеріального Закону, склад адміністративних правопорушень підтверджується належним і допустимими доказами, зокрема відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та постановою Любарського районного суду Житомирської області 28.12.2021 року. Просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 34-37). Вказані пояснення суд не бере до уваги, оскільки вони подані не учасником справи.

Відповідач - інспектор 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві, старшого лейтенанта поліції Панов Микита Валерійович копію ухвали про призначення спрощеного позовного провадження у справі, копію позовної заяви з додатками отримав однак відзив на позовну заяву, інших заяв, клопотань до суду не подав.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП. при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутись, до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 72 КАС України в адміністративних справах, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, ті інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 9 КАС України).

Судом встановлено, що згідно з постановою про накладення на адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАР№5521298 від 22.06.2022 року інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві, старшим лейтенантом поліції Панова Микити Валерійовича водій (позивач) ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по бульвару Лесі Українки,21 будучи позбавленим права керування Любарським районним судом Житомирської області 28.12.2021 року строком на 1 рік, чим порушив п.п. 2.1.а ПДР, притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400,00 грн. (а.с. 2)

Інші докази щодо обставин справи, позовних вимог сторонами до суду не подавались.

У ст. 46 КАС України зазначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Зі змісту наведених положень процесуального законодавства вбачається, що належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального право відношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Тобто у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні (Постанова ВС КАС від 21 грудня 2018 року у справі N 803/1252/17, адміністративне провадження N К/9901/50685/18).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач зазначив інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві, старшого лейтенанта поліції Панова Микити Валерійовича. (а.с. 1)

Разом із тим, відповідно до частини третьої статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача, однак позивачем не було подано клопотання про залучення до справи належного відповідача орган працівником якого є посадова особа, яка склала оскаржуване рішення Головне управління національної поліції у Житомирській області.

Як роз`яснив Восьмий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 10.06.2020 року в справі N 440/696/18, що працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у цьому випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення. Тому, належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень в адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, поліцейські відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку - Національної поліції, отже, ні відповідні поліцейські, ні структурні підрозділи органів поліції, які не є юридичними особами не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, передбачені за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, з цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача, при цьому, суд вважає, що нормами КАС України право заявляти клопотати про заміну відповідача належить виключно позивачеві, а тому в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити.

В порядку ст. 139 КАС України, судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 72-77, 241, 243, 244, 245, 246, 250, 271, 272, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві, старшого лейтенанта поліції Панова Микити Валерійовича про скасування постанови від 22.06.2022 року по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя: О.В. Васильчук