Справа № 300/4306/22
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" лютого 2023 р. справа № 300/4306/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.08.2022 №00002664/0706, -
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 надалі - позивач, ФОП ОСОБА_2 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (надалі - відповідач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.08.2022 №00002664/0706.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно на підставі акту фактичної перевірки від 04.07.2022 № 1903/09/15/PPO/ НОМЕР_1 винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 01.08.2022 №00002664/0706. Однак, під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_2 за місцем проведення такої перевірки був відсутній, про проведення перевірки заздалегідь не повідомлялося, акт перевірки ним не одержано, причини не вручення або не надсилання акту невідомі, а тому позивач був позбавлений можливості подати заперечення на акт. Так, податковим повідомленням-рішенням від 01.08.2022 №00002664/0706, встановлено порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів які не обліковані у встановленому порядку, а саме не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у книзі обліку доходів і витрат п. 12 ст. 3 ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, і громадського харчування, послуг". Проте, на думку позивача такі висновки є безпідставними, оскільки ним вівся облік товарних записів по формі встановленій порядком в електронному вигляді, однак під час перевірки 01.07.2022 облік у елеронному вигляді чомусь не перевірявся. При цьому суду надано роздруківку Форми обліку товарних запасів ФОП ОСОБА_2 . Бар - ресторан відпочинкового комплексу "Вода" за період 10.12.2021 по 30.06.2022. Крім того, щодо товарів зазначених у відомості, також було надано накладну на переміщення від 15.02.2022 №9182, а щодо інших первинних документів на зазначений у відомості товар, то у позивача наявні відповідні видаткові накладні про його придбання, однак дані документи не були враховані під час перевірки, а платник податків був позбавлений можливості подати заперечення на акт. Відтак, на думку позивача, облік товарних запасів вівся по формі та в порядку встановленому законодавством, наявні всі первинні документи, а підстави для застосування фінансової санкції відсутні. Також позивач вказує, що відповідачем було грубо порушено порядок проведення перевірки, визначений ст. 86 ПК України. У зв`язку із наведеним позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 01.08.2022 №00002664/0706 є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам, визначеним статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліку.
02.11.2022 позивачем зазначений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недолік усунуто.
У зв`язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.11.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, в якій містяться відомості про порядок і строк подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 31.01.2023. Проти заявлених позовних вимог заперечив та просив суд в задоволенні позову відмовити, вказавши, що контролюючим органом дотримано вимоги Податкового кодексу України щодо умов проведення та допуску до фактичної перевірки. Крім того, позивач вводить суд в оману твердженням, про те що ним не було отримано акта фактичної перевірки та про неможливість надати заперечення, оскільки ФОП ОСОБА_2 згідно супровідного листа запрошено з`явитись для складання протоколу про адміністративне правопорушення та направлено акти фактичної перевірки від 04.07.2022 №1903/09/15/РРО/ НОМЕР_1 , від 05.07.2022 №1919/09/15/РРО/ НОМЕР_1 які ним отримано 11.07.2022, на підтвердження чого надано докази. Крім того, представник відповідача звертає увагу, що на вимогу ГУ ДПС в Івано-Франківській області не було надано документів щодо походження товару, який знаходиться в реалізації, в зв`язку із чим складено акт про ненадання документів на проведення фактичної перевірки, та виявлено відповідні порушення. Відтак, працівниками ГУ ДПС в області складено відомість-додаток №3 на загальну суму 160490,00 грн, щодо порушення встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізація, здійснення продажу товарів, які не обліковані в установленому порядку, чим було порушено п.12 ст.3 Закону України "Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", із змінами та доповненнями. Враховуючи наведене, податкове повідомлення-рішення від 01.08.2022 №00002664/0706 прийняте на підставах та в порядку, визначеному чинним законодавством, а тому вимоги позивача заявлені у позовній заяві є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, встановив наступне.
ОСОБА_2 згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 08.12.2006 зареєстрований як фізична особа-підприємець.
Судом встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області відповідно статті 20 та статті 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами та доповненнями, наказу від 29.06.2022 №914-п "Про проведення фактичної перевірки" (а.с.128) та на підставі направлень від 29.06.2022 №1462, №1461 (а.с.129, 130) проведено фактичну перевірку бару-ресторану " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_2 , з питань дотримання вимог Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (із змінами та доповненнями), Кодексу законів про працю України, Законів України від 06.07.1995 №2б5/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями), 01.06.2000 №1775-ІІІ "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" (із змінами та доповненнями) , від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу, спирту етилового, коньячного та плодового алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального" (із змінами та доповненнями), Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національною банку України від 29.12.2017 №148, інших нормативно-правових актів, що підлягають перевірці.
За результатами перевірки складено акт (довідка) фактичної перевірки від 04.07.2022 №1903/09/15/РРО/ НОМЕР_1 ), яким зафіксовано наступні порушення вчинені платником податків - ФОП ОСОБА_2 , а саме:
- проведення розрахункових операцій без використання для підакцизних товарів режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, а саме: згідно поданих електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в період червня поточного року здійснювалася реалізація підакцизних товарів та пива без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД;
- порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів. Вартість товарів отриманих для реалізації становить 160490,00 грн;
- продаж алкогольних напоїв в період дії заборони на продаж таких напоїв, встановлених наказом Івано-Франківської обласної військової адміністрації від 27.02.2022 (а.с.113-116).
На підставі встановленого порушення, висвітлених у вказаному вище акті перевірки, відповідачем винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 01.08.2022 №00002664/0706, яким застосовано до ФОП ОСОБА_2 штрафні санкції у сумі 165590,00 грн, за п.7 ст.17. ст. 20 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (а.с.6-7).
Не погоджуючись із позицією контролюючого органу та винесеним податковим повідомленням-рішенням від 01.08.2022 №00002664/0706 позивач, з метою захисту свого порушеного права, звернулася із даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
У відповідності до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.1 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї підстав визначеної даним пунктом.
Підпунктами 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлені підстави для проведення фактичної перевірки, а саме: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України може бути проведена контрольна розрахункова операція (пункт 80.4 статті 80 ПК України).
Згідно пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Так, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки (п.81.1 ст.81 ПК України).
Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (пункт 80.7 статті 80 ПК України).
Як свідчать матеріали справи, посадовими особами відповідача 01.07.2022 під час проведення перевірки вручено ОСОБА_3 (касир) та ОСОБА_4 (менеджер) копію наказу ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 29.06.2022 №914-п "Про проведення фактичної перевірки", пред`явлено направлення на проведення перевірки від 29.06.2022 №1462, №1461 та відповідні службові посвідчення, що підтверджується підписом останніх на відповідних направленнях (а.с.129-130).
Суд зазначає, всі направлення на перевірку та наказ про проведення перевірки, містять належні відомості, передбачені Податковим кодексом України, зокрема, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та дані про суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), а також підстави.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що посадовими особами відповідача дотримано вимог чинного законодавства щодо умов допуску до проведення фактичної перевірки.
В свою чергу позивач стверджує, що під час проведення перевірки, за місцем проведення такої перевірки був відсутній, про проведення перевірки заздалегідь не повідомлялося, акт перевірки ним не одержано, причини не вручення або не надсилання акту невідомі, а тому позивач був позбавлений можливості подати заперечення на акт.
Стосовно таких доводів суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 80.10 статті 80 ПК України порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт (пункту 86.1 статті 86 ПК України).
У відповідності до пункту 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.
У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведеної контролюючим органом фактичної перевірки позивача складено акт від 04.07.2022 №1903/09/15/РРО/ НОМЕР_1 .
Разом з тим, ОСОБА_5 (бармен) та ОСОБА_6 (офіціант) які згідно пояснень від 01.04.2022 (а.с.138, 139) працюють в ресторані " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_2 , від підпису та отримання другого примірника акту (довідки) фактичної перевірки від 04.07.2022 №1903/09/15/РРО/ НОМЕР_1 відмовились, про що працівниками ГУ ДПС в Івано-Франківській області складено відповідний акт за №602 від 04.07.2022 (а.с.133).
Відтак, доводи позивача щодо неотримання ним акту перевірки, позбавлення його можливості подати заперечення на акт не знайшли свого підтвердження та є необґрунтованими.
При цьому норми Податкового кодексу України не покладають на контролюючий орган обов`язку попередження про проведення перевірки чи проведення такої тільки у присутності суб`єкта господарювання.
За наведених обставин справи суд дійшов висновку, що фактична перевірка проведена в межах та у спосіб встановлений нормами Податкового кодексу України, а твердження позивача, що ГУ ДПС у Івано-Франківській області не було дотримано положень статті 86 ПК України під час оформлення результатів перевірки не знайшли свого підтвердження, а тому є безпідставним та не обґрунтованим.
Щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № від 01.08.2022 №00002664/0706, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції в розмірі 165590,00 грн, суд зазначає наступне.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 за №265/95-ВР (надалі - Закон №265/95-ВР).
Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Відповідно до статті 2 Закону №265/95-ВР, реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо;
Згідно пункту 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.
Пунктом 7 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.
З акта перевірки вбачається, що податковим органом встановлено порушення позивачем пункту 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".
Так, відповідно до даних Системи збору і зберігання даних АІС "Податковий блок" та контрольних стрічок наданих під час проведення фактичної перевірки, виявлено реалізацію без зазначення кодів товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.
Суд звертає увагу, що позивачем не надано жодного доказу та не наведено жодного обґрунтування, стосовно спростування, реалізації без зазначення кодів товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.
Таким чином, відповідачем правомірно застосовано до ФОП ОСОБА_2 штрафні санкції в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 5100 грн., оскільки останнім було проведено розрахункові операції через РРО без використання режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД при реалізації підакцизної групи товарів.
З приводу порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.
Так, згідно підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.
Відповідно до положень статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відтак, в силу імперативних приписів абзацу другого пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Таким чином, в розумінні абзацу другого пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР платник податків зобов`язаний подавати до фактичної перевірки не тільки документи про "походження" товару, але й документи які окремо засвідчують обставину "облік" товарів, про що судом нижче по тексту сформовано відповідні висновки.
Так даним Порядком визначено, що облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.
ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.
Форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.
Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки.
Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.
Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.
Відтак, із прийняттям Порядку №496 існує чіткий встановлений законодавством порядок обліку товарних запасів (їх походження і обліку) в розумінні положень пункту 12 статті 3 Закон №265/95-ВР.
Згідно ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Наявність самих по собі документів про "походження" (придбання) товарів, без щоденного ведення (заповнення) Типової форми, не робить їх документами, які засвідчують "облік" товарних записів.
Таким чином, фізичні особи-підприємці, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі вартості не облікованих товарів за цінами реалізації.
Суд зазначає, що посадовими особами відповідача при проведенні перевірки позивача виявлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані в установленому порядку, а саме: не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації. Вказане підтверджується відомостями (додаток №3 до акту) про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 01.07.2022 при перевірці господарської одиниці ресторан " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_2 , податковим органом виявлено не облікований товар на загальну суму 160490,00 грн (а.с.134-135).
Крім того, суд звертає увагу, що на що на вимогу ГУ ДПС в Івано-Франківській області (а.с.131) не було надано документів щодо походження товару, який знаходиться в реалізації, в зв`язку із чим складено акт про ненадання документів на проведення фактичної перевірки від 04.07.2022 (а.с.132).
Відтак, враховуючи те, що сума необлікованих товарних запасів складає 160490,00 грн., ГУ ДПС в Івано-Франківській області, у відповідності до статті 20 Закону №265/95-ВР, застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі вартості товару, а саме 160490,00 грн.
Як наслідок суд доходить висновку щодо правомірності застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 160490,00 грн.
Стосовно доводів позивача, що ним вівся облік товарних записів по формі встановленій порядком в електронному вигляді, однак під час перевірки 01.07.2022 облік у елеронному вигляді чомусь не перевірявся, суд зазначає наступне.
Як передбачено пунктом 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Відповідно до п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Отже, взаємна дія правових положення абзацу другого пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР і пункт 85.2 статті 85 Податкового кодексу України зобов`язують платника податків при проведенні фактичної перевірки або особу, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) надати документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Незважаючи на вручення особі, яка фактично здійснювала продаж товарів (надання послуги) вимоги про надання документів у приміщення ГУ ДПС в Івано-Франківській області каб № 233 вул.Незалежності 20 м.Івано-Франківськ не пізніше 10:00 год 04.07.2022 такі не були надані п ? , .
У досліджуваному випадку, судом встановлено, що акт фактичної перевірки від 04.07.2022 №1903/09/15/РРО/ НОМЕР_1 та запрошення з`явитись до ГУ ДПС в Івано-Франківській області для складання протоколу про адміністративне правопорушення, ФОП ОСОБА_2 отримано 11.07.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.111)
Однак, суд зазначає, що позивач не скористався правом, відповідно до вимог пункту 44.6 статті 44, пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, подання до контролюючого органу заперечення на акт перевірки разом з доказами обліку товарних записів в електронному вигляді, які б могли свідчити про ведення у встановленому порядку таких документів, які були надані до суду.
За таких обставин, коментований облік товарних записів по формі встановленій порядком в електронному вигляді, не може вважатися таким, які наявні у такого платника податків на час фактичної перевірки.
Крім того, посилання позивача на наявність видаткових накладних про придбання товару, які було надано контролюючому органу під час проведення фактичної перевірки, є безпідставними, оскільки статтею 20 Закону від 06.07.1995 № 265/95-ВР передбачено, що наявність самих по собі документів про "походження" (придбання) товарів, без щоденного ведення (заповнення) Типової форми, не робить їх документами, які засвідчують "облік" товарних записів, а тому, видаткові накладні самі по собі не можуть вважатися документами, які підтверджують ведення обліку товарних запасів.
Враховуючи встановлені обставини справи в сукупності, а також правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що контролюючим органом доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, натомість позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено свої заперечення проти наданих контролюючим органом доказів та доводів.
Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.
З огляду на викладене, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській 01.08.2022 №00002664/0706, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 165590,00 грн є правомірним та не підлягає скасуванню.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Згідно з частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд також враховує частину 2 статті 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв з дотриманням вимог частини 2 статті 2 КАС України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, згідно приписів статті 139 КАС України підстави для стягнення судових витрат з відповідача у суду відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 );

відповідач - Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Микитин Н.М.