Справа № 640/19782/22
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про прийняття адміністративної справи до провадження

20 лютого 2023 року м. Київ № 640/19782/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України, в якому просить суд: визнати неправомірними дії Пенсійного фонду України з невиплати пенсії за вислугу років; зобов`язати Пенсійний фонд України перерахувати та виплатити пенсію починаючи з грудня 2014 року по день винесення постанови суду з урахуванням компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати, зобов`язати Пенсійний фонд України регулярно переводити пенсію на банківський рахунок в Польщі у банку РКО Bank Polski S.A. № НОМЕР_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2022 позовну заяву залишено без руху.

Питання про відкриття провадження у справі Окружним адміністративним судом міста Києва не вирішувалось.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали справи №640/19782/22 до Київського окружного адміністративного суду.

За результатом автоматизованого розподілу, справу №640/19782/22 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д.

Адміністративна справа надійшла до суду 15.02.2023 та була передана судді для продовження розгляду, у зв`язку з чим має бути прийнята до провадження та розгляд справи продовжується зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження.

В ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Мазур А.С.) зазначено:

"Згідно ч.3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В свою чергу, позивачем не було додано суду будь-яких належних та допустимих доказів, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для звільнення від сплати судового збору чи відстрочення його сплати, передбачені ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір", а також не було надано доказів сплати судового збору.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до адміністративного суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2022 року становить 2481, 00 гривень.

Враховуючи викладене, позивач повинен сплати за звернення із даним позовом до суду 992, 40 грн.

Згідно ч. 4 ст. ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, позивачем було надано до позовної заяви документи, що викладені на польській мові.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій та статус судів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Отже, з вищевказаного слідує, що діловодство ведеться державною мовою, а відтак, у разі, коли письмові докази подаються до суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально посвідчена в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат».

А відтак, позивачем у порушення вказаних вимог процесуального законодавства, не було надано належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Наведене вище у сукупності свідчить про недотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі."

Крім зазначених недоліків, що наведені в ухвалі Окружного адміністративного суду м. Києва, Київський окружний адміністративний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Відповідно до частини 1 положення «Про пенсійний фонд України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Частиною 7 вказаного положення передбачено, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Суд звертає увагу, що заявлений позивачем відповідач у даній справі не входить до структури пенсійних органів України, та взагалі відсутній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як територіального органу Пенсійного фонду України.

Враховуючи вказане, позивачу потрібно визначитися із суб`єктним складом осіб, які мають відповідати за цим позовом та привести або прохальну частину позову у відповідність із вже визначеним складом учасників справи.

Також, суд звертає увагу, що згідно з частиною першою статті 122 КАС, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями абзацу першого частини другої цієї ж статті встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Необхідно зазначити, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що у травні 2015 року позивач отримав лист від Відділу виконання міжнародних договорів Управління соціального страхування Республіці Польща у м. Жешув, в якому повідомлялося, що Пенсійний фонд України підтвердив факт відсутності можливості переведення пенсії позивача до Польщі, оскільки призначений позивачеві в Україні вид пенсії не є предметом Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення від 18 травня 2012 року, що відповідно до ст.2 п.4, стосовно України ця Угода не застосовується до спеціальних схем пенсійного забезпечення військовослужбовців та інших осіб, пенсійне забезпечення яких здійснюється на умовах, відмінних від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином ще у травні 2015 року позивач був обізнаний про існування даного спору, тоді як з позовною заявою останній звернувся до суду 28.10.2022, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого законодавством.

Оскільки жодних причин, які перешкоджали позивачеві своєчасно звернутись до суду за захистом порушеного права адміністративний позов не містить, суд дійшов висновку, що позивач без поважних причин пропустив встановлений шестимісячний строк для звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім зазначеного, суд акцентує увагу на тому, що згідно з пунктом 4 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

За загальним правилом, під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем, із визначених у частині 1 статті 5 КАС України, способи захисту своїх порушених прав, свобод чи інтересів. Позовні вимоги повинні формулюватися позивачем максимально чітко і зрозуміло.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв`язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

При цьому слід зазначити, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право.

У позовній заяві позивач просить зобов`язати Пенсійний фонд України регулярно проводити його пенсію на банківський рахунок в Польщі, однак жодних обґрунтувань щодо технічної та нормативно-правової можливості виконання вказаних зобов`язань пенсійним органом матеріали позовної заяви не містять.

Також щодо тверджень позивача про неможливість перекладу ним усіх документів з польської мови на українську, у зв`язку з відсутністю достатніх грошових коштів, суд зазначає таке.

Пунктами 5 та 8 частини 5 статті 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (пункт 4 частини 5 статті 44 КАС України).

Відповідно до частини 4 статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При цьому, частиною 1 статті 15 КАС України визначено, що судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою, якою в силу вимог статті 10 Конституції України є українська мова.

Відповідно до частини 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Так, позивач долучив до позовної заяви постанову копію довідки місця прописки в Республіці Польща від 01.08.2017, копію інформаційної карти госпітального лікування, копію постанови Міністра закордонних справ Польщі відносно ОСОБА_2 , складені польською мовою, однак не надав суду оформлені належним чином відповідні переклади українською мовою такого документа.

Крім цього жоден додаток до позовної заяви не засвідчений належним чином, як то передбачено частиною 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, 4.1 пункту 4 та підпункту 5.27 пункту 5 Вимог до оформлювання документів ДСТУ 4163-2020 Національного стандарту України.

Вказане в сукупності свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до суду:

- оригіналу документа про сплату судового збору у розмірі 992,40 грн.;

- уточненої позовної заяви у двох примірниках з приведенням у відповідність до вимог чинного законодавства суб`єктного складу учасників процесу;

- письмових пояснень щодо наявності технічних та нормативно-правових підстав для виплати пенсії позивачу на його банківський рахунок у Польщі;

- належним чином завірені копії українського перекладу всіх документів, що приєднані до позову на ймовірно польській мові, зокрема але не виключно, довідки місця прописки в Республіці Польща від 01.08.2017, копії інформаційної карти госпітального лікування, копії постанови Міністра закордонних справ Польщі відносно ОСОБА_2 ;

- належним чином завірених копій додатків до позовної заяви у двох примірниках;

- заяви про визнання поважними причини пропуску строку на звернення до суду із зазначенням доказів, які б свідчили про наявність обставин об`єктивного і непереборного характеру, що створили суттєві перешкоди у реалізації позивачем належного йому права на звернення як до пенсійного органу так і до суду у розумний строк, або ж взагалі унеможливили своєчасну реалізацію позивачем такого права.

Також суд зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Враховуючи викладене та керуючись статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти до провадження адміністративну справу №640/19782/22 до провадження судді Панченко Н.Д.

2. Продовжити розгляд зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження адміністративної справи №640/19782/22.

3. Встановити позивачу десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі.

4. Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати/видати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.