Справа № 440/4852/22
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/4852/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні, невиплаченої суми індексації грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні, невиплаченої суми індексації грошового забезпечення, а саме просить:

- визнати протиправними дії ГУНП в Полтавській області щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у зменшеному розмірі;

- стягнути з ГУНП в Полтавській області на користь позивача недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 10896,00 грн з врахуванням грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, який утримується з донарахованої суми одноразової грошової допомоги при звільненні згідно з постановою КМУ від 15.01.2004 № 44 (в редакції постанови КМУ від 06.01.2005 №17),

- визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Полтавській області щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по жовтень 2017 року,

- стягнути з ГУНП в Полтавській області на користь позивача недоплачену суму індексації грошового забезпечення у розмірі 3375,17 грн,

- визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Полтавській області щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки в загальній кількості 54 календарних дні,

- стягнути з ГУНП в Полтавській області на користь позивача грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та щорічної додаткової оплачуваної відпустки на загальну суму 33599,34 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що з 07.11.2015 позивач був прийнятий на службу в Національну поліцію України та звільнений з 30.06.2021. Позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у виплаті спірних сум.

Ухвалою суду від 06.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/4852/22, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

30.08.2022 до суду від ГУНП в Полтавській області надійшов відзив на позов в якому зазначено про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 . Так відповідач стверджує про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу індексації. Крім того, стверджує, що у позивача наявні 40 календарних днів невикористаної відпустки за час служби в поліції. Зазначено, що додаткова відпустка, яка надається учасникам бойових дій, не належить до категорії щорічних, передбачених Законом України «Про відпустки», а тому відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» невикористана відпустка як учаснику бойових дій відшкодуванню не підлягає.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

Наказом ГУ НП в Полтавській області від 07.11.2015 №7 о/с "По особовому складу" призначено ОСОБА_1 , який мав спеціальне звання «капітан міліції», старшим інспектором Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, присвоївши йому спеціальне звання «капітан поліції».

Наказом ГУНП в Полтавській області № 316 о/с від 30.06.2021 позивача, на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції з 30.06.2021. Визначено, що вислуга років станом на 30.06.2021 складає 16 років 10 місяці 27 днів. Вказано, що має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 16 років.

Позивач звернувся до ГУ НП в Полтавській області із запитом від 12.05.2022, в якому просив надати:

1) довідку, в якій зазначити розмір грошового забезпечення позивача за травень і червень 2021 року з зазначенням всіх складових, включаючи індексацію грошового забезпечення, яка підлягала виплаті в травні і червні 2021 року;

2) довідку, в якій зазначити середньоденне грошове забезпечення позивача станом на момент звільнення;

3) довідку про розмір грошового забезпечення, яке було виплачено позивачу при звільненні із зазначенням усіх його складових

4) розрахунок одноразової грошової допомога, що була виплачена після звільнення;

5) інформацію про те, чи було враховано індексацію в розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні;

6) інформацію про те, чи виплачувалася позивачу індексація грошового забезпечення в період з за травень і червень 2021 року;

7) витяги з наказів про прийняття та звільнення позивача з поліції,

8) інформацію про невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки (у тому числі УБД) за 2015-2021 роки під час проходження позивачем служби,

9) витяги з наказів про надання позивачу відпусток (як основних, так і додаткових, в т.ч. як УБД) за 2015-2021 роки під час проходження позивачем служби в поліції та наказів про відкликання позивача з відпустки.

У відповідь на запит листом ГУ НП в Полтавській області № 29/72зі від 18.05.2022 позивача повідомлено, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 не проводилась, у зв`язку з відсутністю законних підстав.

Вважаючи, що відповідачем вчинено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року в сумі та протиправні дії щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у зменшеному розмірі, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України

Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01 січня 2016 року - 103 відсотка згідно змін, внесених Законом України від 24 грудня 2015 року №911-VIII).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078. у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 11 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01 січня 2016 року - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту

Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 (в редакції станом на листопад 2015 року) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер (абз. 4); грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби (абз. 5).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782 внесено зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, доповнивши абзац п`ятий після слова військовослужбовців словом , поліцейських.

За правилами пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Пунктом 6 Порядку №1078 встановлено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05 жовтня 2000 року №2017-ІІІ визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до приписів пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з п. 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.04.2016 за №669/28799 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Порядок №260), Порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО).

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4 ) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацем 1 пункту 1 розділу VI Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пункту 6 розділу VI Порядку № 260 нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

Виходячи із системного аналізу норм законодавства, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців незалежно від форми власності та виду юридичної особи. При цьому місяць, в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення.

Суд відхиляє твердження відповідача про те, що індексація грошового забезпечення поліцейських повинна здійснюватися лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782, якою внесено зміни до Порядку №1078 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення, оскільки така індексація була прямо передбачена положеннями Закону України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Більш того, в силу положень частини другої статті 8 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Таким чином, позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період перебування на посадах поліцейського за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року відповідно до положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 16.07.2020 у справі №2140/1763/18

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що в порушення вимог Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078 відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення протягом періоду його служби в Національній поліції за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що у період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року індексація грошового забезпечення не здійснювалася, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила встановлений законом поріг індексації у 103 %. По-перше, суд звертає увагу на те, що відповідачем у відзиві наведено індекси споживчих цін лише починаючи з червня 2016 року, тоді як спірний період починається з листопада 2015 року. По-друге, у 2015 році поріг індексації законодавством був визначений на рівні 101 %, а не 103 %, і у листопаді 2015 року склав 102 %.

Обираючи належний спосіб відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року на підставі положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої суми індексації грошового забезпечення у сумі 3375,17 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому.

На час розгляду цієї справи відповідач заперечує право позивача на виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року, питання щодо конкретних сум індексації у межах даної справи відповідачем не досліджувалось та відповідних дій щодо нарахування такої компенсації не вчинено та рішень не прийнято.

Здійснення розрахунку суми індексації належить до компетенції відповідача як роботодавця. Разом з тим, завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період, а не стягнути визначену суму заборгованості.

Такий висновок відповідає висновку, який викладено у постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №420/1207/19.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у позові в частині позовних вимог про стягнення невиплаченої суми індексації грошового забезпечення у розмірі 3375,17 грн.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій ГУНП в Полтавській області щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у зменшеному розмірі та стягнення з ГУНП в Полтавській області недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні у cумі 10896,00 грн з урахуванням грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, який утримується з донарахованої суми одноразової грошової допомоги при звільненні згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06 січня 2005 року № 17), суд зазначає наступне.

У наказі ГУНП в Полтавській області від 30.06.2021 №316 о/с зазначено, що вислуга років станом на 30.06.2021 складає 16 років 10 місяці 27 днів. Вказано, що має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 16 років.

Позивачем не заперечується факт наявності на час звільнення з поліції вислуги років у розмірі, що вказана в наказі Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 30.06.2021 №316 о/с "По особовому складу".

Відповідно до довідки Бухгалтерського обліку Управління фінансового забезпечення ГУНП в Полтавській області від 22.06.2022 №844/115/29/10/01-2022 одноразова грошова допомога позивачу при звільненні нарахована позивачу у розмірі 117608,32 (розмір грошового забезпечення позивача 14701,04 грн х50%х16 років) згідно наказу ГУНП в Полтавській області від 30.06.2021 №316 о/с.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 вказав, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17.

Таким чином, наявні правові підстави для включення індексації до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідний висновок щодо застосування норм права викладено Верховним Судом у постанові від 19.03.2020 у справі №820/5286/17. Незважаючи на те, що висновки щодо правозастосування у цій постанові стосувалися порядку виплати одноразової допомоги військовослужбовцю Збройних Сил України, суд вважає за можливе врахувати їх при вирішенні цієї справи з огляду на подібність правового регулювання правовідносин.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що індексація не є видом грошового забезпечення та відповідно до пункту 6 розділу VI Порядку № 260 не може бути врахована при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні.

Суд наголошує, що частиною 1 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що одноразова грошова допомога виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. А відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. Враховуючи пріоритетність законів над підзаконними актами, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягають норми Законів, а не підзаконних актів, які звужують поняття грошового забезпечення, яке підлягає врахуванню під час виплати одноразової допомоги.

Зважаючи на те, що перед звільненням грошове забезпечення позивача індексувалось відповідно до вимог законодавства, сума індексації грошового забезпечення підлягає відповідно врахуванню під час визначення розміру одноразової допомоги.

Беручи до уваги наведене, враховуючи вимоги частини 2 статті 9, пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що полягає у не врахуванні індексації грошового забезпечення при здійсненні виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області перерахувати позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та здійснити виплату суми перерахунку, з урахуванням проведених виплат.

Оскільки здійснення розрахунку суми одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби належить до компетенції відповідача як роботодавця, а завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, вчинення дій (бездіяльності), тому належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку, з урахуванням приписів частини 2 статті 9, пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, є зобов`язання відповідача перерахувати позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби та здійснити виплату суми перерахунку з урахуванням проведених виплат, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 10896,00 грн з урахуванням грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, який утримується з донарахованої суми одноразової грошової допомоги при звільненні згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.01.2005 № 17) задоволенню не підлягають.

Надаючи оцінку вимогам позивача в частині визнання протиправною бездіяльність ГУНП в Полтавській області щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки в загальній кількості 54 календарних дні та стягнення з ГУНП в Полтавській області на користь позивача грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та щорічної додаткової оплачуваної відпустки на загальну суму 33599,34 грн, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України "Про відпустки" встановлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" встановлено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року передбачено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги, а саме: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Таким чином, учасники бойових дій мають право на додаткову відпустку із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Відповідно до довідки Управління кадрового забезпечення ГУНП в Полтавській області від 18.05.2022 №159/115/12/04/2022 за час проходження служби в Національній поліції у період з 07.11.2015 по 30.06.2021 у капітана поліції ОСОБА_1 наявні наступні залишки невикористаних відпусток: щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік у кількості 30 календарних днів, щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби 15 років у кількості 10 календарних днів.

Проте за обставин цієї справи між сторонами виник спір щодо невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпусток.

Також у відзиві на позов зазначено, що відповідно до довідки УКЗ ГУНП від 18.05.2022 №159/115/12/04-2022 у позивача наявні 40 календарних дні невикористаної відпустки за час служби в поліції.

У відповідності до вимог ст. 92 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин 8, 11 ст. 93 цього Закону.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав у попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі й за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік і на відпустки (основні й додаткові), що не були використані в попередні роки, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

З огляду на відсутність правового врегулювання положеннями Закону України "Про Національну поліцію" і Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженими наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260, питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки регулюються приписами КЗпП України і Закону України "Про відпустки".

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про відпустки" і ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19 (адміністративне провадження № К/9901/13369/20).

Разом із тим, слід зауважити, спір, який складає предмет цієї справи, виник у зв`язку з ненарахуванням та невиплатою позивачу під час звільнення спірної компенсації, однак, у позові позивач наполягає саме на стягненні з відповідача суми компенсації, розрахунок якої здійснено позивачем самостійно.

На переконання суду вимога про стягнення може бути задоволена у випадку протиправної невиплати розрахованої та нарахованої суми компенсації. Разом із тим, у справі, що розглядається, відповідач не здійснив розрахунку та не нарахував позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та щорічної додаткової оплачуваної відпустки, а тому в межах розгляду цієї справи суд уповноважений лише на надання оцінки таким діям ГУНП в Полтавській області.

Окремо слід зауважити, що суд не є тим органом, на якого покладається обов`язок здійснювати розрахунок компенсаційних виплат.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд вважає за доцільне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та щорічної додаткової оплачуваної відпустки в загальній кількості 54 календарних дні та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу таку компенсаційну виплату.

Отже, позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014, ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні, невиплаченої суми індексації грошового забезпечення задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року на підставі положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що полягає у не врахуванні індексації грошового забезпечення при здійсненні виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області перерахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та здійснити виплату суми перерахунку, з урахуванням проведених виплат.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області

щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та щорічної додаткової оплачуваної відпустки загальною кількістю 54 календарних дні.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та вплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та щорічної додаткової оплачуваної відпустки загальною кількістю 54 календарних дні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Суддя Л.М. Петрова