Справа № 200/1819/22
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року справа №200/1819/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року (повне судове рішення складено 19 вересня 2022 року) у справі № 200/1819/22 (суддя в І інстанції Кочанова П.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Управління), в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад та показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України,

- скасувати рішення Управління №79 від 18.11.2021 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад та показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України ОСОБА_1 ,

- зобов`язати відповідача включити в пільговий стаж позивача, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 періодів роботи з 26.11.2010 по 20.03.2011, з 21.03.2011 по 04.01.2015, з 10.04.2017 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 17.09.2021 на посаді апаратника отримання сульфату амонія, зайнятого на ділянках робіт з наявністю шкідливих та небезпечних речовин 1 або 2 класу небезпеки дільниці очищення коксового газу від аміаку цеха уловлювання та цеха уловлювання та сіркоочищення ПРАТ МК АЗОВСТАЛЬ (загалом 08 років 06 місяців 09 днів),

- зобов`язати Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.11.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 15.11.2021 вона звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.11.2021 №79 вказана заява була розглянута згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у призначенні пенсії відмовлено у зв`язку із недосягненням необхідного пільгового пенсійного віку. Також, вказаним рішенням до пільгового стажу не зараховані певні періоди роботи на ПрАТ «МК «Азовсталь» у зв`язку з відсутністю довідки, яка уточнює особливий характер роботи для підтвердження пільгового стажу.

Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.11.2021 №79 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.11.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15), з зарахуванням до пільгового стажу за списком №1 періодів роботи з 26.11.2010 по 20.03.2011, з 21.03.2011 по 04.01.2015, з 10.04.2017 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 17.09.2021 на ПРАТ МК АЗОВСТАЛЬ.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач звернулася із заявою від 15.11.2021 про призначення пенсії відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. До досягнення віку, встановленого абзацом першим ч.2 ст.114 Закону №1058, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок. Вік позивача 47 років, страховий стаж роботи складає 30 років 04 місяця, пільговий стаж за Списком №1 - відсутній. Відповідно рішення про відмову від 18.11.2021 №79 стаж на пільгових умовах не підтверджений в установленому порядку, оскільки довідка від 01.10.2021 №03.03.01.-1205 підписана директором з персоналу та відсутня довіреність на право підпису, що не відповідає Додатку 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 № 637. За таких обставин, у зв`язку з недосягненням позивачем пенсійного віку згідно ч.2 ст.114 Закону України №1058 призначити пенсію на пільгових умовах управління не має підстав.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 3 грудня 2003 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 15 листопада 2021 року звернулась до Центрального об`єднаного управління ПФУ м. Маріуполя з заявою про призначення пенсії за списком №1.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.11.2021 року №79 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах за списком.№1. Рішення мотивоване тим, що до досягнення 50 років, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року в 49 років 6 місяців, заявниці виповнилось 47 років. Страховий стаж особи становить 30 років 4 місяці 0 днів, стаж на пільгових умовах по списку №1 не підтверджений в установленому порядку, оскільки довідка від 01.10.2021 №03.03.01-1205 підписана директором з персоналу І.В.Голтвенко та відсутня довіреність на право підпису особи. За таких обставин, право на пенсію за віком відсутнє у зв`язку з недосягненням пенсійного віку.

З розрахунку стажу позивача судом встановлено, що відповідачем зараховано до страхового стажу спірні періоди, а саме: з 26.11.2010 по 20.03.2011, з 21.03.2011 по 04.01.2015, з 10.04.2017 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 17.09.2021, при цьому спірні періоди не зараховані до пільгового стажу.

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття управлінням спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( далі- Закон № 1058).

Відповідно до статті 1 Закону №1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За приписами пункту першого частини другої статті 114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Постановою Кабінету Міністрів України N 1028 від 09.12.2015 пункт 20 Порядку №637 доповнено новим абзацом яким визнано, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 26.11.2010 по 20.03.2011, з 21.03.2011 по 04.01.2015, з 10.04.2017 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 17.09.2021 на ПрАТ «МК «Азовсталь», суд зазначає наступне.

В трудовій книжці позивача НОМЕР_3 містяться наступні записи щодо спірних періодів праці на ПрАТ «МК «Азовсталь»:

- з 26.11.2010 по 20.03.2011 позивач переведена у цех уловлювання учнем апаратника отримання сульфату амонія, зайнятого на ділянках робіт з наявністю шкідливих та небезпечних речовин 1 або 2 класу небезпеки,

- з 21.03.2011 по 31.03.2014 позивач переведена у цех уловлювання апаратником отримання сульфату амонія 4 розряду, зайнятого на ділянках робіт з наявністю шкідливих та небезпечних речовин 1 або 2 класу небезпеки, дільниці очистки коксового газу від аміаку,

- з 01.01.2014 по 04.01.2015 позивач переведена у цех уловлювання та сіроочистки апаратником отримання сульфату амонія 4 розряду, зайнятого на ділянках робіт з наявністю шкідливих та небезпечних речовин 1 або 2 класу небезпеки, дільниці очистки коксового газу від аміаку,

- з 05.01.2015 по 31.07.2015 позивач переведена у цех уловлювання та сіроочистки апаратником фільтрації 4 розряду дільниці виробництва смоли та охолоджування коксового газу,

- з 10.04.2017 по 31.10.2018 позивач працювала у цеху уловлювання та сіроочистки апаратником отримання сульфату амонія 4 розряду, зайнятого на ділянках робіт з наявністю шкідливих та небезпечних речовин 1 або 2 класу небезпеки, дільниці очистки коксового газу від аміаку

- 01.11.2018 позивач переведена у цех уловлювання та сіроочистки апаратником отримання сульфату амонія 4 розряду, дільниці очистки коксового газу від аміаку.

Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58.

Суд зазначає, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження її трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 Справа № 275/615/17 (К/9901/768/17).

Крім того, доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах праці та інших доказів, які підтверджували б не виконання позивачем роботи за зазначеними професіями у спірні періоди до суду не надано.

Пільговий характер роботи підтверджується довідками про наявність трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, виданою Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 01.10.2021 №03.03.01-1204 та від 01.10.2021 №03.03.01-1205, які містять інформацію про те, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день при повному робочому тижні на Металургійному комбінаті «Азовсталь» та виконувала роботи передбачені списком №1 розділ IV підрозділ 2а позиція 4.2а затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року, списком №1 розділ IV підрозділ 2 затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 року.

Судом встановлено, що інформація зазначена в трудовій книжці позивача НОМЕР_3 повністю збігається з інформацією, викладеною в вищезазначених довідках, наданих позивачем до матеріалів справи.

Щодо неврахування відповідачем під час розгляду питання про призначення позивачу пенсії вищезазначених довідок з посиланням на невідповідність їх Додатку 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 № 637, суд зазначає наступне.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача з огляду на те, однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні (оформленні) уточнюючих довідок.

Поза увагою відповідача залишилася та обставина, що не усі недоліки уточнюючих довідок можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність оформлення довідок.

На переконання суду, позивач як особа, на яку не покладено обов`язків щодо оформлення уточнюючих довідок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до таких довідок відомостей, а тому невірне їх оформлення не може бути підставою для незарахування пенсійним органом стажу і, як наслідок, для обмеження права позивача на пенсійне забезпечення. На працівника не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в уточнюючих довідках; працівник не відповідає за правильність записів у них та не повинен контролювати роботодавця щодо їх оформлення.

Суд звертає увагу відповідача на те, що Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

В той же час, зазначені вище спірні періоди роботи позивача за Списом №1 підтверджено копією трудової книжки.

Наказом Відкритого акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 06.09.2010 №230 «Про підтвердження результатів атестації робочих місць» затверджено перелік професій та посад працівників, які мають право на пільгове забезпечення, в переліку яких зазначено професію, за якою працювала позивач.

Наказом Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 27.12.2013 №575 «Щодо встановлення пільгового пенсійного забезпечення робітникам Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь»», затверджено перелік професій та посад працівників, які мають право на пільгове забезпечення, в переліку яких зазначено професію, за якою працювала позивач.

Наказом Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 03.09.2015 №404 «Про підтвердження результатів атестації робочих місць» затверджено перелік професій та посад працівників, які мають право на пільгове забезпечення, в переліку яких зазначено професію, за якою працювала позивач.

Наказом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 12.12.2018 №535 «Про підтвердження результатів атестації робочих місць» затверджено перелік професій та посад працівників, які мають право на пільгове забезпечення, в переліку яких зазначено професію, за якою працювала позивач.

Наказом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 16.04.2020 №178 «Про підтвердження результатів атестації робочих місць» затверджено перелік професій та посад працівників, які мають право на пільгове забезпечення, в переліку яких зазначено професію, за якою працювала позивач.

Окремо суд звертає увагу відповідача на те, що в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ОК-5), містяться записи щодо відомостей по спеціальному стажу за кодом підстави для обліку спецстажу ЗП3013А1 які визначають підстави для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

Між тим, під час призначення пенсії відповідачем взагалі не прийнято до уваги, інформацію, викладену у вищезазначеному реєстрі.

Відтак, пенсійним органом протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача вказані періоди роботи. Належних підстав для такого незарахування до пільгового стажу позивача за Списком №1 періодів роботи з 26.11.2010 по 20.03.2011, з 21.03.2011 по 04.01.2015, з 10.04.2017 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 17.09.2021 на ПрАТ «МК «Азовсталь» не зазначено та судовим розглядом не встановлено.

Щодо відмови позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, суд зазначає наступне.

Закон України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом №213-VIII, який набув чинності 01.04.2015, віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.

Законом №2148-VIII від 03.10.2017 року, текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п.1 ч.2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші.

Вказана норма набула чинності з 01.10.2017.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома абсолютно ідентичними законами, а саме: пунктом а статті 13 Закону №1788-XII у редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 та пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII.

Пунктом першим резолютивної частини Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункт а статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення №213-VIII від 02.03.2015.

Пунктом 3 цього рішення вирішено, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону №1788-XII, яка була чинна до 01.04.2015, в наступній редакції: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Проаналізувавши вищенаведені норми права, суд дійшов висновку, що з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: пункт «а» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та пункт 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.

Відносно позивача, правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за пунктом а статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та 50 років за пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Вирішуючи спір, суд дійшов висновку, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивача закону, а саме положенням пункту а статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20. В даному судовому рішенні Суд вказав на наявність колізії між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Суд зазначав, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, то вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»). У цьому випадку, за висновками Суду, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Велика палата Верховного суду в межах зразкової справи № 360/3611/20 дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІз урахуванням Рішення № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливим ля особи, а не Закону № 1058-ІV. При ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи документів на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах їй виповнилося 47 років, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність у позивача необхідного пенсійного віку для призначення пенсії на пільгових умовах.

Наведене вище свідчить про протиправність рішення відповідача №79 від 18.11.2021 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року у справі № 200/1819/22 залишити без змін.

Повне судове рішення 21 лютого 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук