Справа № 380/24419/21
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року справа №380/24419/21

зал судових засідань №11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Лєбєдєва Д.Ю.,

представника позивача Галушки В.В.,

представника відповідача Григоришин А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції у Львівській області , місцезнаходження: 79007, м.Львів, пл.Ген.Григоренка, 3 (далі відповідач), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним і скасувати наказ від 11.11.2021 №4296 начальника ГУНП у Львівській області генерала поліції третього рангу ОСОБА_2 Про застосування дисциплінарного стягнення до старшого інспектора РС ВП №1 Золочівського РВП ГУНП капітана поліції Луцишин М.М. ;

- визнати протиправним і скасувати наказ від 12.11.2021 №512 о/с начальника ГУНП у Львівській області генерала поліції третього рангу ОСОБА_2 Про особовий склад;

- поновити позивача на посаді старшого інспектора з режиму секретності відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП;

- стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у період з 12.11.2021 по дату фактичного поновлення на посаді.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою позивача з підставами притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Позивач заперечує факт свого перебування 18.10.2021 на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що такий є надуманим, та ґрунтується на штучно створених т.в.о. начальника відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_3 обставинах. На думку позивача, притягнення її до дисциплінарної відповідальності зумовлене упередженим ставленням т.в.о. начальника відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП підполковника поліції Козара М.Р. до неї, у зв`язку з невиконанням його протиправних усних розпоряджень щодо порушення режиму таємності. Залежні від ОСОБА_3 за своїм службовим становищем його підлеглі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 фактично навіть не переконавшись у правдивості тверджень ОСОБА_7 про перебування ОСОБА_1 у нетверезому стані, змушені були підкоритися вимозі начальника та підписати акти №7439, №7440.

Вважає, що оскаржені накази складені з порушенням нормативно встановленого порядку, оскільки службове розслідування за фактом виявлення позивача у стані алкогольного сп`яніння не проводилось, акти №7439, №7440 складені особами, які не є членами дисциплінарної комісії, а відтак не мали повноважень на складання вказаних актів.

Також позивач заперечує факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Зазначає, що пояснення, в яких позивач визнає факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, написані нею під психологічним впливом ОСОБА_8 , який пригрозив, що у разі відмови її чоловік змінить свій процесуальний статус зі свідка на підозрюваного у кримінальному провадженні №000000172 від 01.09.2021.

З огляду на протиправне звільнення зі служби, позивач вважає, що у неї виникло право на поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

06.09.2022 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує повністю. Відзив обґрунтований тим, що 20.10.2021 до ГУНП у Львівській області надійшов рапорт т.в.о. начальника Золочівського РВП ГУНП полковника поліції Підлужного І.В. про виявлення 18.10.2021 на робочому місці з ознаками алкогольного сп`яніння інспектора з режиму секретності відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 . Вказаний факт став підставою для призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії.

У ході службового розслідування встановлено, що 18.10.2021 о 17:30 на своєму робочому місці виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, підвищена збудженість та емоційність) у старшого інспектора з режиму секретності відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 О 17:50 капітану поліції ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер та медичному закладі, від чого остання відмовилася. З урахуванням викладеного, встановлено порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, зокрема вимог частини 1 пункту 6 частини 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, частин 1, 2, пункту 14 частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, підпунктів 1.1, 1.2 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.02.2929 №803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування».

Додатково представник відповідача звертає увагу на те, що в ході службового розслідування позивач надала пояснення, в яких визнала факт вживання алкогольного напою (стакану вина), а також факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Також відповідач спростовує доводи позивача щодо проведення службового розслідування неуповноваженими особами. Так, ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 при складанні актів №7439, №7440 не були членами дисциплінарної комісії та не проводили службове розслідування, а лише зафіксували в акті обставини, що свідчать, на їхню думку, про перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння на робочому місці.

Звертає увагу на те, що позивач мала можливість безперешкодно звернутися до відповідних органів та повідомити про застосування до неї психологічного тиску, проте матеріали заяви не містять доказів, які б підтверджували такий факт.

Зазначає, що факт перебування на робочому місці є грубим порушенням службової дисципліни, у зв`язку з чим до позивача застосовано стягнення у вигляді звільнення зі служби з поліції.

20.06.2022 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він повторно стверджує, що скерування на проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я позивачу не пред`являлось, що, на його думку, підтверджується даними відеозапису, а також тим, що копія такого скерування не надавалась у відповідь на адвокатські запити представника позивача.

Крім того, на думку представника позивача, відповідач протиправно не додав до відзиву на позовну заяву копію Положення про Головне управління Національної поліції у Львівській області, затвердженого наказом Національної поліції від 06.11.2015 №30.

Зазначає, що обов`язкові реквізити документів визначаються ДСТУ 4163:2020 та ДСТУ 2732:2004. Водночас, реєстраційний номер акта №7440/56/01/13-2021, яким зафіксовано відмову позивача від проходження медичного огляду, передує реєстраційному номеру скерування №7441/56/01/13-2021 на проходження такого огляду.

Також звертає увагу на те, що відеозапис, долучений відповідачем до матеріалів справи, не підписаний електронним цифровим підписом, що свідчить про недопустимість такого доказу.

30.06.2022 до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які обґрунтовані тим, що Положення про Головне управління Національної поліції у Львівській області, затверджене наказом Національної поліції від 06.11.2015 №30, не є доказом у справі, а джерелом права. Посилається також на те, що результати службового розслідування, які стали підставою для видання т.в.о. начальника Золочівського РВП ГУНП у Львівській області Кудриком В.М. наказу №256 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ВП №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області» у цій справі не оскаржуються, а тому не стосуються предмета спору.

Зазначає, що право начальника ГУНП у Львівській області призначити службове розслідування та застосовувати до поліцейського дисциплінарне стягнення позивачем не заперечується. Вважає, що службове розслідування за фактом вчиненого позивачем порушення проведене відповідно до встановленої законом процедури.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань в Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України №893 від 07.11.2018, передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Працівники Золочівського РВП ГУНП у Львівській області зафіксували факт вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, а не проводили службове розслідування.

Представник відповідача спростовує доводи позивача щодо неналежності доказів, а саме актів від 18.10.2021 №7439/56/01/13-2021, №7440/56/01/13-2021 та скерування від 18.10.2021 №7441/56/01/13-2021. Зазначає, що на відеозаписі (починаючи з 38 секунди) зафіксовано таку інформацію: працівник Золочівського РВП ГУНП у Львівській області, звертаючись до ОСОБА_1 , повідомляє, що їй буде запропоновано газоаналізатор «Драгер» для визначення стану сп`яніння та запитує її згоду на використання газоаналізатора. У відповідь на сказане позивач відповідає: «Ні». У свою чергу працівник Золочівського РВП ГУНП у Львівській області запитує: «Так, добре, тоді відмовляєтесь. На підставі цього ми скеровуємо вас для медичного освідування у медичний заклад Бродівське НКП для проведення медичного обстеження лікарями. Ви погоджуєтесь?». Позивач знову відповідає: «Ні». Вказані обставини задокументовані в акті від 18.10.2021 №7439/56/01/13-2021. Щодо акта від 18.10.2021 №7440/56/01/13-2021 та скерування від 18.10.2021 №7441/56/01/13-2021, то такі складались вже після того, як було задокументовано факт виявлення позивача на робочому місці з ознаками алкогольного сп`яніння та її відмови від проходження медичного огляду. Той факт, що скеруванню присвоєно номер №7441/56/01/13-2021 не може бути вагомою підставою для встановлення обґрунтованого сумніву у належному фіксуванні порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку.

Також зазначає, що відеозапис скеровано до суду з використанням підсистеми «Електронний суд» разом із клопотанням про долучення доказів від 20.06.2022 та відповідно такий доказ скріплений електронним цифровим підписом.

Крім того, представник відповідача заперечує факт неприбуття старшого інспектора з ОД ВІОС УКЗ ГУНП майора поліції ОСОБА_8 у м.Броди та факт психологічного тиску на позивача, вважає, що такі не підтверджуються жодними доказами.

Представник відповідача також привертає увагу до службової характеристики позивача, а також наявності на момент її складення двох діючих дисциплінарних стягнень (зауваження, оголошене наказом начальника Золочівського РВП ГУНП у Львівській області від 23.09.2021 №243, та сувора догана, оголошена начальника Золочівського РВП ГУНП у Львівській області від 16.10.2021 №256).

11.07.2022 до суду від представника позивача надійшли заперечення, у яких він зазначає, про залучення ОСОБА_4 та ОСОБА_10 як до складу дисциплінарної комісії, призначеної наказом №234, так і до складу комісії, яка склала акти від 18.10.2021 №7439/56/01/13-2021, №7440/56/01/13-2021, тобто зібрала матеріали і відомості про дисциплінарний проступок ОСОБА_1 . Крім того, зазначає, що зі змісту скерування від 18.10.2021 №7441/56/01/13-2021 неможливо встановити, в стані якого саме сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) перебувала позивач. Наполягає на тому, що відеозапис, поданий відповідачем, не може бути долученим до матеріалів справи, оскільки не подавався разом із відзивом на позовну заяву.

Також стверджує, що звернення позивача до правоохоронних органів з приводу психологічного тиску на неї начальником створило б загрозу негативного впливу ОСОБА_11 на подальше проходження нею служби в органах поліції.

Додатково посилається на атестаційні листи позивача від 05.09.2016 та від 06.05.2021, в яких вказано, що позивач зарекомендувала себе з позитивного боку. Вважає, що такі спростовують висновки службової характеристики від 27.10.2021 про посередню діяльність позивача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила. Просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 20.12.2021 суддя залишив позовну заяву без руху,

Ухвалою від 07.02.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 20.07.2022, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд викликав для допиту свідків ОСОБА_1 (за її згодою), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 .

Ухвалою від 20.07.2022 суддя закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

08.02.2023 суд постановив окрему ухвалу у справі.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 працювала на посаді інспектора з режиму секретності відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області.

18.10.2021 старший інспектор кадрового забезпечення Золочівського РВП ГУНП у Львівській області Олександр Базюта склав рапорт, в якому доповів керівництву про виявлення о 17:30 на своєму робочому місці інспектора з режиму секретності відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, підвищена збудженість та емоційність). О 17:50 капітану поліції ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер та у медичному закладі, від чого остання відмовилася.

Факт виявлення на робочому місці з ознаками алкогольного сп`яніння зафіксований в акті №7439/56/01/13-2021 від 18.10.2021, а факт відмови від скерування на медичний огляд для встановлення стану сп`яніння зафіксований в акті №7440/56/01/13-2021 від 18.10.2021.

Наказом ГУНП у Львівській області від 22.10.2021 №4010 призначено службове розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни старшим інспектором з режиму секретності відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_1 .

Відповідно до Висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни старшим інспектором з режиму секретності відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_1 від 10.11.2021, а саме пункту 3 резолютивної частини: За грубе порушення службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського, передбачених частинами 1, 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частинами 1, 2, пункту 14 частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, частинною 1, пунктом 6 частини 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.02.2929 №803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування» на підставі частини 7 пункту 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до старшого інспектора режиму секретності відділення поліції 1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції».

Наказом ГУНП у Львівській області №4296 о/с від 11.11.2021 «Про застосування дисциплінарного стягнення до старшого інспектора РС ВП №1 Золочівського РВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 » за грубе порушення службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського, передбачених частинами 1, 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частинами 1, 2, пункту 14 частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, частиною 1, пунктом 6 частини 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.02.2929 №803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування» на підставі частини 7 пункту 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до старшого інспектора режиму секретності відділення поліції 1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП у Львівській області від 12.11.2021 №512 о/с Про особовий склад старшого інспектора режиму секретності відділення поліції 1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Вважаючи протиправним своє звільнення з поліції, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 6 статті 43 Конституції України проголошує, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини у справі пов`язані з проходженням публічної служби на підставі Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII), яким врегульовано правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, в тому числі порядок призначення та звільнення поліцейських зі служби.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 згаданого Закону визначено, що поліція у своїй діяльності керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, зазначеним та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Положеннями частини 1 статті 59 Закону України №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини, надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я, зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України №2337-VIII від 15.03.2018 (далі - Дисциплінарний статут) (частина 1 статті 19 Закону №580-VIII).

Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Дія Дисциплінарного статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Згідно з дефініцією, наведеної у частині 1 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною другою статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до пункту 1 та 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України та утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також, які підривають авторитет Національної поліції України.

Згідно з частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно із зазначеним Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини 1 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно з частиною 2 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Частиною третьою статті 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

За змістом частини 1 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (частина 2 статті 14 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (частина 3 статті 14 Дисциплінарного статуту).

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частина 4 статті 14 Дисциплінарного статуту).

За приписом частини 6 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Наказом МВС України №893 від 07.11.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань в Національній поліції України (далі - Порядок №893).

Відповідно до розділу 5 Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування регламентуються статтею 16 Дисциплінарного статуту.

Частиною першою названої статті Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина 2 статті 16 Дисциплінарного статуту).

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці (частина 3 статті 16 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина 4 статті 16 Дисциплінарного статуту).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28.07.2020 у справі №826/2719/16, у відповідності до яких оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому: (1) чи прийнято відповідне рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлений Конституцією та законами України; (2) чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; (3) чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; (4) чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

У справі, що розглядається службове розслідування тривало з 22.10.2021 (дата призначення згідно з наказом ГУНП №4010) по 10.11.2021. Відтак тривалість службового розслідування перевищує не місячний термін.

За змістом пункті 2 і 4 Розділу 6 Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: (1) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; (2) посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; (3) пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; (4) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; (5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; (6) документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; (7) обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; (8) причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

Суд критично оцінює доводи представника позивача про те, що службове розслідування за фактом перебування позивача у стані сп`яніння на робочому місці розпочалося до прийняття наказу про його призначення, з огляду на таке.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (частина 3 статті 14 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частиною 2 статті 2 Дисциплінарного статуту керівник це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.

Відповідно до пункту 12 Положення про Головне управління Національної поліції у Львівській області, затвердженого наказом Національної поліції №30 від 06.11.2015, Головне управління очолює керівник, якого призначає на посаду та звільняє з посади Голова Національної поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ.

Згідно з підпунктом 16 пункту 14 Положення керівник Головного управління вирішує в установленому порядку питання щодо заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських.

Суд встановив, що службове розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни старшим інспектором з режиму секретності відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_1 призначене наказом ГУНП у Львівській області від 22.10.2021 №4010, що узгоджується з цитованими положеннями Дисциплінарного статуту та Положення про Головне управління Національної поліції у Львівській області, затвердженого наказом Національної поліції №30 від 06.11.2015.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частина 4 статті 14 Дисциплінарного статуту).

Призначенню службового розслідування передувала фіксація факту перебування позивача на роботі у стані алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння (акти від 18.10.2021 №7439/56/01/13-2021, №7440/56/01/13-2021 та скерування від 18.10.2021 №7441/56/01/13-2021).

Підставою для призначення службового розслідування став рапорт т.в.о. начальника Золочівського РУП ГУНП полковника поліції І. Підлужного від 20.10.2021, що узгоджується з нормою частини 4 статті 14 Дисциплінарного статуту. Своєю чергою, про описані події т.в.о. начальника Золочівського РУП ГУНП у Львівській області полковник поліції І. Підлужний довідався з рапорту старшого інспектора кадрового забезпечення Золочівського РУП ГУНП у Львівській області О. Базюти від 18.10.2021.

Реєстраційними відомостями вихідної кореспонденції Золочівського РУП ГУНП підтверджується скерування адресатам рапортів від 18.10.2021 та від 19.10.2021. Суд зазначає, що не зазначення у вказаних відомостях про скерування таких актів із додатками (актами від 18.10.2021 №7439/56/01/13-2021, №7440/56/01/13-2021 та скерування від 18.10.2021 №7441/56/01/13-2021) не може слугувати доказом того, що вказані рапорти скеровувалися без додатків, які є їх невід`ємною частиною.

Викладені у рапортах обставини стали предметом службового розслідування, призначеного наказом ГУНП у Львівській області від 22.10.2022 №4010.

Щодо порушення позивачем службової дисципліни, суд встановив наступне.

Дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства та етичних норм, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють.

Тобто поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивної репутації органів поліції.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, який є підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02.06.2021 у справі №815/2705/16, у постанові від 22.09.2022 у справі №420/4977/20.

Суд встановив, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції слугував Висновок від 10.11.2021, складений за наслідком проведення службового розслідування, яким встановлено порушення позивачем службової дисципліни.

Відповідно до Висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни старшим інспектором з режиму секретності відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_1 від 10.11.2021, а саме пункту 3 резолютивної частини: За грубе порушення службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського, передбачених частинами 1, 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частинами 1, 2, пункту 14 частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, частинною 1, пунктом 6 частини 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.02.2929 №803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування» на підставі частини 7 пункту 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до старшого інспектора режиму секретності відділення поліції 1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції».

За приписами пунктів 1,2 частини 1 статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Так, згідно з пунктами 1, 4, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статті 18 Закону № 580-VІІІ, зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Абзацами 2 та 3 пункту 1 розділу ІІ (з урахуванням п. 3 розділу IV) Правил №1179 передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також згаданими Правилами; за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Суд встановив, що актом про виявлення на робочому місці з ознаками алкогольного та/або наркотичного сп`яніння та відмови від проходження огляду від 18.10.2021 №7439/56/01/13-2021 зафіксовано факт виявлення 18.10.2021 о 17:30 старшого інспектора з режиму секретності відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції М.М. Луцишин на своєму робочому місці з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, підвищена збудженість та емоційність). О 17:50 капітану поліції ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер та медичному закладі, від проходження яких остання відмовилася.

Актом про відмову у ознайомленні із скеруванням для проведення огляду на стан алкогольного та/або наркотичного сп`яніння та проходження огляду для встановлення стану сп`яніння від 18.10.2021 №7440/56/01/13-2021 зафіксовано факт відмови позивача ставити особистий підпис про ознайомлення зі скеруванням на медичний огляд для встановлення стану алкогольного та/або наркотичного сп`яніння у КНП «Бродівська ЦМЛ» та проходити такий огляд.

Вказані акти підписані старшим інспектором СКЗ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області О.О.Базютою, т.в.о. заступника начальника ВП №1 начальником СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції М.Б.Ковалівом, т.в.о. заступника начальника ВП №1 з превентивної діяльності Золочівського РВП ГУНП у Львівській області майором поліції О.В. Кормилюком, старшим оперуповноваженим СКП ВП №1 т.в.о. заступника начальника ВП №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області капітаном поліції М.В. Присяжнюком та т.в.о. начальника ВП №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області підполковником поліції М.Р.Козаром.

Факт перебування позивача у стані сп`яніння підтверджується показами свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (частково).

Допитаний у судовому засіданні 12.10.2022 свідок ОСОБА_3 підтвердив, що 18.10.2021 приблизно о 17:30 він зайшов у кабінет канцелярії, де перебувала позивач. Під час розмови з ОСОБА_1 він виявив у неї ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, підвищена збудженість та емоційність). Про виявлені ознаки він повідомив ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та запросив позивача у свій службовий кабінет. Там ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», а після її відмови, запропонували пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я, від чого позивач також відмовилася.

Крім того, свідок ОСОБА_3 заперечив факт застосування до позивача психологічного насильства та погроз. Також зазначає, що він за посадою має доступ до таємних документів, а відтак, не мав потреби вимагати такого від позивача та погрожувати негативними наслідками за невиконання такого прохання.

З показів свідка вбачається, що за позивачем приїхав її батько і забрав її з відділку поліції («на плечах її поніс»).

Допитаний у судовому засіданні 26.09.2022 свідок ОСОБА_10 підтвердив, що 18.10.2021 його викликав в кабінет ОСОБА_3 та повідомив, що позивач перебуває у стані алкогольного сп`яніння. У вказаному кабінеті також перебувала ОСОБА_1 . Зі слів свідка, позивач була дуже п`яна, лежала на столі, її необхідно було приводити до тями. Також бачив розкидані пляшки. Виявлені факти, як і відмову позивача від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, зафіксував у відповідних актах.

Допитаний у судовому засіданні 26.09.2022 свідок ОСОБА_13 . Базюта повідомив, що 18.10.2021 його поінформував ОСОБА_3 про те, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Інцидент розпочався з того, що один із відвідувачів відділку поліції почав обурюватися з приводу того, що ОСОБА_1 довго не могла зареєструвати його заяву. На галас з кабінету вийшов ОСОБА_3 , який і виявив у позивача ознаки алкогольного сп`яніння. Свідок також підтвердив наявність вказаних ознак у позивача, що зафіксовано у відповідному акті. Також зазначив, що до позивача вже застосовувались дисциплінарні стягнення.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні 26.09.2022 повідомив, що прибув до кабінету ОСОБА_3 , де перебувала, зокрема, позивач. ОСОБА_3 повідомив, що позивач перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Свідок повідомив, що бачив у позивача зміну кольору обличчя, тремтіння голосу та рук. Свідок до позивача не підходив, запаху алкоголю з порожнини рота від неї не відчув. Проте після того як ОСОБА_3 повідомив, що позивач перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вважав, що позивач дійсно перебуває у такому стані, та після цього підписав Акт.

У поясненнях ОСОБА_6 від 29.10.2021 зазначено, що він засвідчив факт перебування позивача з ознаками алкогольного сп`яніння на робочому місці у робочий час.

З огляду на відмінність показів згаданого свідка, наданих під Присягою, від обставин, зафіксованих ним в Акті та поясненнях від 29.10.2021, суд постановив окрему ухвалу від 08.02.2023.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні 26.09.2022 повідомив, що не може стверджувати чи у позивача були ознаки алкогольного сп`яніння. Коли свідок зайшов у кабінет ОСОБА_3 , де перебувала позивач, то побачив, що у неї обличчя було червоне, вона плакала, а руки тремтіли. ОСОБА_3 повідомив, що позивач перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Свідок до позивача не підходив, запаху алкоголю з порожнини рота від неї не відчув. Свідок вважав, що позивач перебувала у стані хвилювання. Проте, не будучи переконаним, що у позивача є ознаки алкогольного сп`яніння, підписав Акт, оскільки не хотів суперечити начальнику.

У поясненнях ОСОБА_5 від 27.10.2021 зазначено, що він засвідчив факт перебування позивача з ознаками алкогольного сп`яніння на робочому місці у робочий час.

З огляду на відмінність показів згаданого свідка, наданих під Присягою, від обставин, зафіксованих ним в Акті та поясненнях від 27.10.2021, суд постановив окрему ухвалу від 08.02.2023.

З врахуванням викладеного, суд погоджується з аргументами представника позивача про наявність порушень при проведенні службового розслідування.

В цьому контексті суд зазначає, що чинне законодавство не містить вимог щодо кількісного складу осіб, які фіксують у відповідному акті наявність у працівника ознак алкогольного сп`яніння. З Акта про виявлення на робочому місці з ознаками алкогольного та/або наркотичного сп`яніння та відмови від проходження огляду від 18.10.2021 вбачається, що такий підписаний п`ятьма працівниками поліції ( ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ). При цьому ОСОБА_6 частково підтвердив наявність у позивача ознак алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_5 не був переконаний про наявність у позивача таких ознак.

Таким чином, троє працівників поліції ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , М.Р. Козар у повній мірі підтвердили наявність у позивача ознак алкогольного сп`яніння про що і складено відповідний акт.

Суд вважає, що фіксація в Акті про виявлення на робочому місці з ознаками алкогольного та/або наркотичного сп`яніння та відмови від проходження огляду від 18.10.2021 трьома працівниками поліції ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , наявності у позивача ознак алкогольного сп`яніння, незважаючи на виявлені порушення, дає підстави визнати такий доказ в цілому допустимим, достовірним та достатнім для підтвердження згаданого факта.

Водночас, суд критично оцінює покази позивача ОСОБА_1 , допитаної в якості свідка. У судовому засіданні 26.09.2022 позивач факт перебування у стані сп`яніння 18.10.2022 заперечила. Зазначила, що пояснення, в яких визнає вживання алкоголю, написала під психологічним тиском старшого інспектора з ОД ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області С.В. Разіна, який погрожував змінити кримінально-правову кваліфікацію діянь її чоловіка, який перебуває під слідством. Позивач зазначає, що відмовилася від визначення стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», водночас скерування на проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я їй не надавалось. Вважає вказану ситуацію спланованою та організованою ОСОБА_3 , як наслідок відмови позивача надати йому таємну інформацію (щодо працівників, залучених до негласних слідчих дій).

Суд бере до уваги, що у матеріалах службового розслідування міститься пояснення позивача від 22.10.2021, в яких вона визнає, що відмовилась від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а також те, що 18.10.2021 в час обідньої перерви вона випила стакан вина. У вчиненому проступку щиро кається та обіцяє не допускати подібного в подальшому.

Суд критично оцінює доводи позивача про вчинення на неї психологічного тиску ОСОБА_8 при написанні таких пояснень, а саме погрози змінити кримінально-правову кваліфікацію діянь її чоловіка в межах кримінального провадження №00000172 від 01.09.2021.

Допитаний у судовому засіданні 26.09.2022 свідок ОСОБА_8 підтвердив факт проведення опитування працівників в межах службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни ОСОБА_1 . Стверджує, що жодного тиску на позивача він не чинив, її чоловіка не знає, про кримінальні провадження щодо чоловіка позивача йому теж відомо.

Доказів протилежного позивач не надав.

Крім того, суд відхиляє доводи представника позивача про те, що ОСОБА_8 не проводив опитування працівників в межах службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни ОСОБА_1 . На думку, представника позивача вказане підтверджується тим, що ОСОБА_8 не реєструвався у журналі реєстрації Золочівського РВП ГУНП у Львівській області.

Вказане спростовується показами самого ОСОБА_8 , а також свідка ОСОБА_4 . Щодо відсутності реєстрації у журналі реєстрації Золочівського РВП ГУНП у Львівській області, то така передбачена лише для відвідувачів, а ОСОБА_8 18.10.2021 відвідувачем не був.

Суд враховує, що свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 підтвердили обставини щодо надання пояснень в ході службового розслідування саме ОСОБА_8 .

Разом з тим, свідок ОСОБА_5 дав покази, що пояснення у нього відбирав ОСОБА_4 , а не ОСОБА_8 . Проте суд враховує, що свідок підтвердив, що пояснення у нього дійсно відбирались і він їх підписав власноручно. При цьому вказані розбіжності у показах свідка ОСОБА_5 не впливають на факт виявлення позивача з ознаками алкогольного сп`яніння на робочому місці.

Також суд відхиляє твердження позивача про те, що ОСОБА_3 ініціював службове розслідування щодо неї як помсту за відмову надати йому таємну інформацію, оскільки жодних доказів наявності такої протиправної вимоги позивачем не надано, а до правоохоронних органів з приводу вказаного факту вона не зверталася. Більше того, допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 доводи позивача заперечив та зазначив, що має доступ до вказаної інформації у зв`язку із займаною посадою, а відтак, не мав потреби вимагати її надання від позивача.

Крім того, суд враховує обставини, зафіксовані на відеозаписі від 18.10.2021. Так, на відеозаписі (починаючи з 38 секунди) зафіксовано таку інформацію: працівник Золочівського РВП ГУНП у Львівській області О.О.Базюта, звертаючись до ОСОБА_1 , повідомляє, що їй буде запропоновано газоаналізатор «Драгер» для визначення стану сп`яніння та запитує її згоду на використання газоаналізатора. У відповідь на таку пропозицію позивач відповідає: «Ні». У свою чергу працівник Золочівського РВП ГУНП у Львівській області О.О.Базюта запитує: «Так, добре, тоді відмовляєтесь. На підставі цього ми скеровуємо вас для медичного освідування у медичний заклад Бродівське НКП для проведення медичного обстеження лікарями. Ви погоджуєтесь?». Позивач знову відповідає: «Ні».

Описані обставини задокументовані також в акті від 18.10.2021 №7439/56/01/13-2021. Щодо акта від 18.10.2021 №7440/56/01/13-2021 та скерування від 18.10.2021 №7441/56/01/13-2021, то такі складались вже після того як було задокументовано факт виявлення позивача на робочому місці з ознаками алкогольного сп`яніння та її відмови від проходження медичного огляду.

Суд відхиляє доводи представника позивача по неналежність такого доказу, у зв`язку з непідписанням його електронним цифровим підписом. Суд зазначає, що по-перше, такий доказ поданий самим представником позивача разом із позовною заявою; по-друге, інша копія відеозапису подана, на вимогу представника позивача, відповідачем через підсистему «Електронний суд» та скріплена дійсним електронним цифровим підписом представника відповідача Григоришин А.В., а жодних фактів, які б свідчили про недопустимість такого доказу чи способу його подання, представник позивача, у свою чергу, не навів.

Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що скеруванню присвоєно номер №7441/56/01/13-2021, що слідує за номером акта №7440/5а/01/13-2021, в якому зафіксовано факт відмови позивача від ознайомлення із зазначеним скеруванням. Водночас, суд зазначає, що вказаний факт жодним чином не впливає на юридичну силу згаданих доказів.

Між тим, зазначене не спростовує факта відмови позивача від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Цей факт визнається як самою ОСОБА_1 (в частині відмові від проходження газоаналізатора «Драгер» та медзакладі), так і підтверджується показами свідків, а також відеозаписом події.

За результатами системного аналізу доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що дисциплінарна комісія відповідача у повній мірі підтвердила порушення позивачем службової дисципліни.

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17.07.2019 у справі №806/2555/17, згідно з яким відмова від проходження алкогольного огляду на стан сп`яніння компрометує поліцейського, і дискредитує поліцію в цілому.

Отже, суд, встановивши обставини справи та надавши правову оцінку наявним в ній доказам, вважає, що старший інспектор з режиму секретності відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області капітан поліції Луцишин М.М. допустила грубе порушення службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського, передбачених частинами 1, 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частинами 1, 2, пункту 14 частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, частиною 1, пунктом 6 частини 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.02.2929 №803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування».

Суд вважає за необхідне зазначити, що такі дії негативно впливають на імідж та репутацію Національної поліції України, а також підривають довіру населення до поліцейських. Поліцейський повинен з гідністю нести своє почесне звання, дотримуватись змісту складеної присяги, бути прикладом у дотриманні порядку та дисципліни, та в жодному випадку не порушувати норми Закону.

Вчинки, що негативно характеризують працівників поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Ці вимоги відображені у Правилах етичної поведінки поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179.

Наведене обумовлене тим, що працівники поліції мають особливий правовий статус, який полягає у віднесенні вимог морального змісту до їх службово-трудових обов`язків. При прийнятті на службу позивач зокрема зобов`язувався не допускати вчинення проступків, що принижують високе звання поліцейського.

Отже, суд погоджується з позицією відповідача про те, що позивач вчинила проступок, несумісний з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.

Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Суд встановив, що звільнення позивача зі служби в поліції відбулось саме у зв`язку з грубим порушенням позивачем службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського передбачених статті 18 Закону України Про Національну поліцію, Присяги поліцейського, що спричинило негативні наслідки для репутації органів поліції.

Суд також враховує те, що хоча застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі.

Згідно з абзацом 1 пункту 1 Розділу 7 Порядку №893 уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність поліцейського передбачені частиною 4 та 6 статті 19 Закону України №2337-VIII.

За змістом частини 4 названої статті зазначеного Закону до обставин, що пом`якшують відповідальність поліцейського належать усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; попередня бездоганна поведінка; високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника. Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського (частина 5 статті 19 Закону України №2337-VIII).

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.10.2018 у справі № 807/754/17, від 17.03.2020 у справі №818/235/17.

При цьому звільнення зі служби як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (постанова Верховного Суду від 16.04.2020 року у справі №807/1223/17)

Тому суд бере до уваги службову характеристику позивача від 27.10.2021, згідно з якою з якою позивач за період перебування на займаній посаді зарекомендувала себе посередньо; мало працює над вдосконаленням свого професійного рівня; за характером неврівноважена, морально нестійка; на критику в свою адресу реагує неправильно, не робить належних висновків для себе. Також суд враховує, що у позивача на момент прийняття оскаржених наказів наявні два діючі дисциплінарні стягнення (зауваження, оголошене наказом начальника Золочівського РВП ГУНП у Львівській області від 23.09.2021 №243, та сувора догана, оголошена начальника Золочівського РВП ГУНП у Львівській області від 16.10.2021 №256).

Водночас, суд відхиляє посилання представника позивача на атестаційні листи позивача від 05.09.2016 та від 06.05.2021, в яких вказано, що позивач зарекомендувала себе з позитивного боку, оскільки такі передують (на п`ять місяців) даті складення службової характеристики та накладенню на позивача дисциплінарних стягнень.

На переконання суду, відповідач правомірно обрав позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції, оскільки вчинений позивачем проступок є таким, що дискредитує звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.

Наведене свідчить про те, що приймаючи оскаржені накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, відповідач врахував характер та обставини вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки, особу порушника, ступінь вини, попередню поведінку поліцейського, а також тривалість служби та рівень знань про порядок служби.

Отже, з матеріалів справи вбачається вчинення позивачем діяння, які полягають у порушенні Дисциплінарного статуту, Закону України Про Національну поліцію та Правил етичної поведінки поліцейських, яке є несумісним із займаною посадою, а тому суд вважає, що приймаючи рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, у вигляді звільнення зі служби в поліції, відповідач діяв обґрунтовано, у порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що підстави для визнання протиправними та скасування наказів, які оскаржує позивач, відсутні.

У зв`язку з тим, що суд не знайшов підстав для визнання протиправними та скасування наказів відповідача, якими позивача звільнено зі служби в поліції, то правові підстави для задоволення похідних позовних вимог про поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу також відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд висновує, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 20 лютого 2023 року.

Суддя А.Г. Гулик