Справа № 440/584/23
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/584/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:

- визнання протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не перерахування пенсії у розмірі 90 % від грошового забезпечення з 16.12.2021;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок та виплату пенсії з 16.12.2021 в розмірі 90 % від грошового утримання на підставі довідки № 33/37- 4/10727 від 08.07.2022 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виготовленої Державної установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області», яке становить 27192,48 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Позовні вимоги щодо перерахунку пенсії у розмірі 90 % грошового забезпечення задоволенню не підлягають.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивачу з 01 квітня 2002 року призначено пенсію за вислугу років (вислуга років 37 років) згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 90 % від грошового забезпечення та у подальшому з 21 грудня 2012 року перерахунок пенсії здійснювався у розмірі 90 процентів суми грошового забезпечення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року по справі №440/1558/19, що набрало законної сили, встановлено обставини, які відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи, а саме: з 26.09.2018 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до протоколу про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 16.12.2021 призначено пенсію за вислугу років у розмірі 70 грошового забезпечення (вислуга років 37 років) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У жовтні 2022 року відповідач, на підставі довідки ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" від 08.07.2022 №33/37-4/10727 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на листопад 2019 року та на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.09.2022 у справі №440/6544/22, провів перерахунок пенсії позивача з 16.12.2021.

При обчисленні пенсійної виплати відповідач врахував 70% грошового забезпечення, зазначеного у довідці ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" від 08.07.2022 №33/37-4/10727, та визначив, що основний розмір пенсії склав 19034,74 грн.

Листом Головного управління ПФУ в Полтавській області позивачу на його звернення повідомлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію з 16.12.2021 за вислугу років у розмірі 70% від грошового забезпечення, як визначено ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Не погодившись з діями відповідача щодо визначення пенсії з 16.12.2021 року в розмірі 70 % щомісячного грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV /далі Закон № 1058-IV/ законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", ;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року /далі - Закон №2262-ХІІ/.

Відповідно до частини першої статті 1-1 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Порядок призначення пенсій визначає стаття 13 Закону №2262-ХІІ, а підстави, умови і порядок перерахунку пенсій - стаття 63 цього Закону.

Так, пунктом "а" частини першої статті 13 Закону №2262-ХІІ /у редакції, чинній на час первинного призначення пенсії позивачу/ було передбачено, що пенсії за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12) призначаються в таких розмірах: за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої вказаної статті загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

На момент первинного призначення позивачу пенсії за вислугу років у квітні 2002 року на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" розмір пенсії обчислено позивачу за вислугу 37 років у розмірі 90% сум грошового забезпечення.

У подальшому редакція частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", норма якої визначала максимальний процентний розмір відповідних сум грошового забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ для обчислення пенсії, змінювалася неодноразово.

Так, Законом України №51-ІV від 04 липня 2002 року внесено зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ (згідно з пунктом 1 розділу ІІ "Прикінцеві положення" такі зміни набрали чинності з дня введення в дію Закону України "Про Державний бюджет України на 2003 рік", а саме: з 01 січня 2003 року) шляхом заміни цифр "85", "95" і "90" відповідно цифрами "90", "100" і "95".

Законом України № 3591-IV від 04 квітня 2006 року частину другу статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" викладено в такій редакції: "Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів".

Законом України № 3668-VІ від 08 липня 2011 року, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відповідно до яких максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України № 1166-VII від 27 березня 2014 року, який набрав чинності з 01 травня 2014 року, частину другу статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено в новій редакції, а саме: "максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів".

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Оскільки позивач виявив бажання повернутися із пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яку він отримував у період з 26.09.2018 по 15.12.2021 року, на пенсію за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", то згідно з протоколом за пенсійною справою (МВС) від 16.12.2021 позивачу призначено пенсію за вислугу років з 16.12.2021 у розмірі 70% грошового забезпечення відповідно до норм, діючих станом на дату такого призначення, тобто станом на 16.12.2021 року.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 09 грудня 2014 року у справі №21-540а14 та від 29 квітня 2020 року у справі №295/8892/16-а, перехід на інший вид пенсії (повернення до раніше призначеної пенсії) є фактично новим призначенням пенсії.

Відтак, суд доходить висновку, що при переведенні позивача з пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 16.12.2021 фактично було здійснено нове призначення пенсії за вислугу років, а тому підлягають застосуванню норми права, чинні на час переходу з одного виду пенсії на інший.

З огляду на те, що максимальний розмір пенсії, обчислений за нормами частини другої статті 13 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції, чинній на 16.12.2021, становив 70% грошового забезпечення, то правових підстав для зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію за вислугу років у розмірі 90% сум грошового забезпечення немає.

Таким чином, відповідачем правомірно обраховано пенсію позивача у максимальному розмірі, з урахуванням норми статті 13 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка діяла на момент повторного призначення пенсії за вислугу років.

Отже, позов задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва