Справа № 500/4475/22
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4475/22

20 лютого 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації, Тернопільської обласної військової адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації, Тернопільської обласної військової адміністрації, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення регіональної комісії Тернопільської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян від 15.11.2022 щодо відмови у встановлені ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, і видачі відповідного посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 встановленого зразка, та зняття статусу потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 4 та вилучення відповідного посвідчення;

зобов`язати Тернопільську обласну військову адміністрацію прийняти рішення про відновлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 4, і встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 та видати йому посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 встановленого зразка.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу було надано статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 4), та являється інвалідом III групи захворювання, пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи. В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації про видачу посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, подавши необхідні документи. Однак, відповідно до витягу з протоколу №3 засідання регіональної комісії Тернопільської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян (далі Комісія), від 15.11.2022 позивачу відмовлено у визначенні статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, та видачі посвідчення категорії 1. Також відповідач зняв з позивача статус потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 4, вилучивши посвідчення категорії 4 серії НОМЕР_1 від 20.02.1993, що на думку позивача є протиправним.

Експертним висновком Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, на засіданні №05 від 20.04.2022 встановлено, що захворювання позивача пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи. При цьому, зазначена комісія прийняла до уваги посвідчення серії НОМЕР_1 , категорія 4, що вбачається з даного експертного висновку. Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 670700 від 18.05.2022 позивачу присвоєно III групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи.

За вказаних обставин, позивач вважає спірне рішення протиправним, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 19.12.2022 визнано поважними причини пропуску та поновлено строк звернення до адміністративного суду. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Департаментом соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації та Тернопільською обласною військовою адміністрацією подано до суду відзиви на позовну заяву, просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідачі послались на те, що у справі ОСОБА_1 міститься інформація щодо реєстрації місця проживання за адресами: АДРЕСА_1 по 09.12.1993 (згідно копії поквартирної картки), по вул. Фредеріка Шопена з 22.12.1995 по 13.10.2005, по вул.Степана Бандери з 13.10.2005 по 04.09.2015, по вул. Незалежності з 17.02. 2016 по 21.02.2017, по АДРЕСА_2 з 21.02.2017 по теперішній час (згідно паспорта ОСОБА_1 ). На засіданні Комісії від 15.11.2022 було розглянуто справу ОСОБА_1 щодо встановлення йому статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 та видачі відповідного посвідчення. Оскільки, позивач у період до 01.01.1993 проживав в м.Чортків, яке було віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю протягом 3 років і 2 місяців та 19 днів, та не має підтвердження про роботу в зоні, тому даний факт не є підставою для визначення йому статусу та видачі посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 1) та не відповідає вимогам п.4 ст.11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При цьому, листом від 22.11.2022 № 256 Тернопільський обласний центр медико-соціальної експертизи проінформував, що виписку з акту огляду № 22/2 обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 від 18.05.2022 серії 12ААВ №670700 вважати такою що втратила чинність. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю III групи від загального захворювання без строку перегляду, а також у разі зняття статусу потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та вилучення відповідного посвідчення, експертний висновок про встановлення причинного зв`язку захворювання з наслідками Чорнобильської катастрофи втрачає юридичну силу та повторного розгляду не потребує.

Для отримання статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 необхідні умови: 1) інвалідність; 2) причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою; 3) статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи. Беручи до уваги те, що у позивача відсутні дані умови відповідача вважають прийняте Комісією рішення вірним та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що 20.02.1993 Тернопільською обласною державною адміністрацією видано ОСОБА_1 посвідчення як громадянину, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, серії НОМЕР_1 (категорія 4), (а.с.12).

До Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової (державної) адміністрації надійшла заява ОСОБА_1 від 05.10.2022 з проханням прийняти рішення про встановлення йому статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, та видати відповідне посвідчення встановленого зразка (а.с.31).

До заяви були додані копії: паспорта громадянина Україна (а.с.6-7); посвідчення серії НОМЕР_1 від 20.02.1993, категорії 4 (а.с.12); виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 670700 від 18.05.2020 (а.с.11); експертного висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, №27219 (а.с.10).

Листом Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації від № 711/Б-19/2929-Л-060/04-03-10 запропоновано позивачу надати у місячний термін довідку про підтвердження місця проживання або факту роботи в зоні посиленого радіоекологічного контролю, відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.33-34).

Відповідно до витягу з протоколу засідання регіональної комісії з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян Тернопільської обласної державної адміністрації від 15.11.2022 №3, ОСОБА_1 відмовлено у визначенні статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, категорії 1, та видачі відповідного посвідчення, а також знято статус потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 4, та вилучено відповідне посвідчення (а.с.8).

Як слідує з листа Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації №04-03-20/3648 від 16.11.2022 в наявних у справі ОСОБА_1 документах, зокрема в довідці про реєстрацію місця проживання, позивач прожив зоні радіологічного контролю з 21.09.1990 по 09.12.1993, з 22.12.1995 по 13.10.2005, з 13.10.2005 по 04.09.2015, з 17.02. 2016 по 21.02.2017, з 21.02.2017 по даний час, що становить менше чотирьох років та не відповідає вимогам п.4 ст.11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 (а.с.38-39).

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приписами ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі Закон №796-XII).

Відповідно до ст.9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Пунктами 2, 3, 4 ч.1 ст.11 Закону № 796-XII визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;

особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно з п.1 ч.1 ст.14 Закону № 796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Аналіз викладений правових норм дає підстави для висновку, що до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій належать особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили станом на 01.01.1993 на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій, або які постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 01.01.1993 відпрацювали у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, або які постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, та яким встановлено інвалідність, пов`язану з Чорнобильською катастрофою.

Процедура видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначена Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 (далі Порядок № 551).

Згідно з п.2 Порядку № 551 посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Пунктом 11 Порядку № 551 передбачено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Посвідчення видаються:

1) учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів:

- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби);

- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку;

2) особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою;

3) хворим на променеву хворобу внаслідок Чорнобильської катастрофи - на підставі висновку уповноваженої медичної комісії не нижче обласного рівня або спеціалізованої медичної установи Міноборони, МВС, СБУ, які мають відповідну ліцензію МОЗ (далі - експертні комісії), та акта за формою Н-1;

4) потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) та особам, які постійно проживали в зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення, - на підставі довідки, виданої Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями (додатки 3 і 4);

5) особам, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 5);

6) особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 6);

7) особам, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 р. не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 7);

8) дітям, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, - на підставі довідки встановленого зразка (додатки 8-10);

9) громадянам інших держав та особам без громадянства, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі переїзду на постійне місце проживання в Україну - відповідно до законодавства.

У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії, таке посвідчення, на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

Під час заміни посвідчення з однієї категорії на іншу попереднє посвідчення підлягає вилученню уповноваженим органом для подальшого зберігання в особовій справі постраждалої особи.

Як встановлено судом, позивачу 20.02.1993 було видано посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, віднесеного до 4 категорії, серії НОМЕР_1 , зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 проживав в м. Чортків, яке відносилось до зони посиленого радіоекологічного контролю: по АДРЕСА_1 по 09.12.1993 (згідно поквартирної картки), по АДРЕСА_3 з 13.10.2005 по 04.09.2015, по вул.Незалежності з 17.02. 2016 по 21.02.2017, по АДРЕСА_2 з 21.02.2017 по теперішній час (згідно паспорта громадянина України).

Однак, вказаного періоду (3 роки 2 місяці 19 днів) проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю є недостатньо в силу вимог п.4 ч.1 ст.11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для отримання статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Відтак, суд вважає обґрунтованими доводи відповідачів про непідтвердження факту проживання (роботи) ОСОБА_1 в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років, що є необхідним для визначення приналежності позивача до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що статус ОСОБА_1 , як громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, вже підтверджений посвідченням серії НОМЕР_1 від 20.02.1993 (категорія 4) зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 670700 від 18.05.2020 та експертним висновком Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, №27219, оскільки перевірка обґрунтованості видачі посвідчення відповідної категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є безпосереднім обов`язком регіональних комісій та їх повноваженнями з прийняття рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення.

Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що рішення регіональної комісії з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при Тернопільській обласній державній адміністрації, оформлене протоколом від 15.11.2022 №3, щодо відмови ОСОБА_1 у визначенні статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, категорії 1, та видачі відповідного посвідчення, а також зняття статус потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 4, та вилучення відповідного посвідчення, відповідає вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, ч.2 ст.2 КАС України, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Такий висновок суду не спростовується випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 670700 від 18.05.2020 та експертним висновком Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, №27219, згідно з якими позивачу присвоєно ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки встановлення інвалідності впливає на визначення категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак, за відсутності умов, визначених ст. 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", самостійно не породжує обов`язку відповідача з встановлення позивачу статусу особи, яка належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Вказана позиція суду відповідає висновкам Восьмого апеляційного адміністративного суду, викладеним в постанові від 05.01.2023 у справі №500/2361/22.

Закріплений у ч.1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації, Тернопільської обласної військової адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 20 лютого 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач:

- Департамент соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації (місцезнаходження: вул. Грушевського, 8, м.Тернопіль, 46021, ).

- Тернопільська обласна військова адміністрація (місцезнаходження: вул.Грушевського, 8, м.Тернопіль, 46021, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.