Справа № 460/1491/23
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2023 року м. Рівне №460/1491/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив:

-визнати протиправними дії щодо вiдмови у проведенні виплати грошової допомоги у розмiрi десяти місячних пенсій при призначені пенсiї за вiком;

-зобов`язати нарахувати та виплатити грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмiрi десяти місячних пенсій, відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Мотивуючи вимоги позову, зазначив, що на день призначення пенсії він мав більше 35 років стажу у системі охорони здоров`я, з урахуванням, в тому числі, роботи на умовах сумісництва, а тому згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набув право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Оскільки відповідач у виплаті вказаної допомоги йому безпідставно відмовив, просив покласти на нього такий обов`язок в судовому порядку.

Ухвалою суду від 24.01.2023 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін (у порядку письмового провадження).

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву від 09.02.2023, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції про те, що згідно із записами трудової книжки, спеціальний стаж позивача, як працівника охорони здоров`я відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" становить 33 роки 7 місяців 16 днів. Оскільки страховий стаж, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, враховується за основним місцем роботи, то підстав для зарахування до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду роботи за сумісництвом немає. За наведеного, просив повністю відмовити у задоволенні позову.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та з 15.04.2022 отримує пенсію за віком.

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працював:

- з 01.08.1982 по 22.07.1985 на посаді медичної сестри в неврологічному відділенні Ужгородської обласної клінічної лікарні;

- з 01.08.1985 по 01.08.1986 інтерном по хірургії в Рівненській міській лікарні;

- з 01.08.1986 по 26.03.1996 лікарем-хірургом в Рівненській міській лікарні;

- з 27.03.1996 по 10.09.1996 головним спеціалістом з питань охорони здоров`я Департаменту соціального обслуговування населення Рівненського міського виконавчого комітету;

- з 10.09.1996 по 04.01.1999 завідувачем міського відділу охорони здоров`я Департаменту соціального обслуговування населення Рівненського міського виконавчого комітету

- з 04.01.1999 по 03.06.2002 начальником відділу охорони здоров`я Департаменту соціального обслуговування населення Рівненського міського виконавчого комітету

- з 03.06.2002 по 15.04.2022 (день призначення пенсії) заступником головного лікаря по поліклінічному обслуговуванню (в подальшому назва посади змінена на "заступник головного лікаря з поліклінічного розділу роботи". Наразі запису про припинення роботи в трудовій книжці немає (а.с.9-12).

Довідкою Комунального некомерційного підприємства "Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака" Закарпатської обласної ради №956/01-12 від 12.10.2022 підтверджено, що ОСОБА_1 працював в Ужгородській обласній клінічній лікарні на посаді сестри медичної у неврологічному відділенні з 01.08.1982 (наказ №184 від 05.08.1982) по 22.07.1985 (наказ №110 від 17.07.1985); звільнений з роботи у зв`язку з переведенням по направленню після закінчення навчання; Організаційно-правова форма за КОПФІ - комунальне некомерційне підприємство; за період роботи у відпустках без збереження заробітної плати, відпустках по догляду за дітьми не перебував. (а.с.15).

Довідкою Комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня "Рівненської міської ради №334/2-26 від 17.10.2022 підтверджено, що ОСОБА_1 працював в Рівненській міській лікарні на посаді лікаря-інтерна за спеціальністю "Хірургія" з 01.08.1985 (наказ №1094 від 01.08.1985); з 01.08.1986 прийнятий на посаду лікаря-хірурга (наказ №1146-к від 01.08.1986); з 26.03.1996 звільнений по переводу у міський департамент соціального обслуговування населення по ст.36 п.5 КЗпП України (наказ №280-к від 25.03.1996). За період роботи у відпустці по догляду за дитиною і без збереження заробітної плати не перебував. З 03.06.2002 зарахований на посаду заступника головного лікаря по поліклінічному обслуговуванню порядком переведення із міського відділу охорони здоров`я (наказ №389-к від 03.06.2003) по даний час (а.с.13).

Крім того, довідкою Комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня" Рівненської міської Ради №2-26/343 від 25.10.2022 підтверджено, що ОСОБА_1 працював у КНП "Центральна міська лікарня" РМР на посаді лікаря-хірурга ургентного хірургічного відділення (ургентного) за сумісництвом у період з 01.01.1997 по 31.12.2002:

- з 01.01.1997 по 31.12.1997 - на посаді лікаря-хірурга ургентного на 0,5 ст. за сумісництвом (наказ №9 від 02.01.1997);

- з 01.01.1998 по 31.12.1998 - на посаді лікаря-хірурга ургентного на 0,5 ст.за сумісництвом (наказ №2 від 02.01.1998);

- з 01.02.1999 по 31.12.1999 - на посаді лікаря-хірурга ургентного на 0,5 ст. за сумісництвом (наказ №106 від 29.01.1999);

- з 01.01.2000 по 31.12.2000 - на посаді лікаря-хірурга ургентного на 0,5 ст. за сумісництвом (наказ №2 від 03.01.2000);

- з 01.01.2001 по 31.12.2001 - на посаді лікаря-хірурга ургентного на 0,5 ст. за сумісництвом (наказ №3 від 02.01.2001);

- з 01.02.2002 по 31.12.2002 - на посаді лікаря-хірурга ургентного на 0,5 ст. за сумісництвом (наказ №80 від 01.02.2002) (а.с.14).

Наведена у вказаній довідці інформація підтверджена даними особових рахунків за 1997-2002 роки (а.с.16-21).

Підсумувавши стаж роботи в Ужгородської обласної клінічної лікарні та в Рівненській міській лікарні (33 роки 5 місяців 27 днів) та стаж роботи в Рівненській міській лікарні за сумісництвом (5 років 10 місяців) (під час перебування на державної служби і служби в органах місцевого самоврядування), ОСОБА_1 звернувся Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з проханням нарахувати і виплатити йому, як особі, яка має страховий стаж у системі охорони здоров`я понад 35 років, грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом №24209-23984/Б-02/8-1700/22 від 29.11.2022 відповідач повідомив позивача про те, що його страховий стаж для визначення права на виплату грошової допомоги складає 33 роки 7 місяців 16 днів, а періоди роботи за сумісництвом не можуть бути зараховані до страхового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, а також право на отримання грошової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1191 від 23.11.2011 (а.с.22).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги та механізм виплати цієї допомоги встановлено постановою Кабінету Міністрів України №1911 від 23.11.2011.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого вказаною Постановою, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993.

Відповідно до пункту 7 Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Відповідно до пункту 5 Порядку грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" , і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.

В постанові Кабінету Міністрів України "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" №909 від 04.11.1993 передбачено, що лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Таким чином, період роботи позивача лікарем-хірургом за сумісництвом підлягає зарахуванню як робота, що передбачена у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

В силу вимог ч.1, ч.5 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 21.10.2019 у справі №295/8391/15-а навів правовий висновок про те, що робота за сумісництвом підлягає зарахуванню як робота, що передбачена у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років,а відтак іправо на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 у справі №456/1310/17, в якій суд зазначив, що чинне законодавство не містять жодних застережень щодо неврахування стажу роботи у випадку роботи у закладах охорони здоров`я за сумісництвом.

Такої ж позиції притримувався Верховний Суд при застосуванні норми пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у постановах від 30.01.2019 у справі № 442/456/17 та від 05.03.2019 у справі №686/9307/17.

Аналізуючи відповідні норми законодавства Верховний Суду постанові від 20.02.2019 у справі №462/5636/16-а дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі №442/456/17 звернула увагу, що сумісництвом є виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу, тобто, працівник може працювати за сумісництвом не більше, ніж на 0,5 ставки.

Також, судом при розгляді даної справи враховано, що Велика Палата Верховного Суду вирішуючи спори, пов`язані із застосуванням постанови Кабінету Міністрів України "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" №909 від 04.11.1993, дійшла висновків про недопустимість формальних (дискримінаційних) підходів органів ПФУ до реалізації особою конституційного права на соціальний захист при наявності підтвердженого стажу роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров`я та соціального захисту.Така позиція Великої Палати Верховного Суду була висловлена у постановах від 29.08.2018 у справі №492/446/15-а, від 30.01.2019 у справі №876/5312/17 та від 13.02.2019 у справі №233/4308/17.

Також суд звертає увагу на положення постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров`я" №1418 від 29.12.2009, за нормами якої медичні працівники отримують надбавку за вислугу років як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом. Відповідно, зарахування стажу роботи для визначення розміру надбавки за вислугу років здійснюється за усіма місцями роботи працівника в державних та комунальних закладах охорони здоров`я, тобто і з урахуванням стажу роботи на посадах медичних працівників при роботі за сумісництвом.

Аналізуючи наведені нормативні положення та з огляду на встановлені обставини справи стосовно періоду роботи позивача за сумісництвом,суд дійшов висновку про необхідність його зарахування до спеціального стажу, який дає право на призначенні пенсії за вислугу років як медичному працівнику, а звідси і про протиправність рішення пенсійного органу про відмову здійснити виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій як працівнику, який має більше 35 років стажу у системі охорони здоров`я.

Вирішуючи питання щодо способу відновлення порушеного права, суд зауважує, що такий має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, беручи до уваги наведене, на думку суду, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача, який виключатиме можливість подальшого звернення до суду за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмiрi десяти місячних пенсій, вiдповiдно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 13.01.2011 у справі "Чуйкіна проти України" констатував, що "процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства"). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" та "Кутіч проти Хорватії")".

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Судові витрати суд стягує на користь позивача відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.

Оригінали квитанцій про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо вiдмови ОСОБА_1 у проведенні виплати грошової допомоги у розмiрi десяти місячних пенсій при призначені пенсiї за вiком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмiрi десяти місячних пенсій, вiдповiдно до п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 21 лютого 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя С.А. Борискін