Справа № 440/5927/22
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: М.В. Довгопол
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 р. Справа № 440/5927/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2022, по справі № 440/5927/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи у колгоспі «Промінь» з 02.01.1991 по 06.02.1995, та період перебування на обліку у Великоновосілківському районному центрі зайнятості з питання безробіття з 27.12.2002 по 21.12.2003; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати період роботи у колгоспі "Промінь" з 02.01.1991 по 06.02.1995 та період перебування на обліку у Великоновосілківському районному центрі зайнятості з питань безробіття з 27.12.2002 по 21.12.2003, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, передбаченої ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з дня настання права на пенсію.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 42 від 22.06.2022 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 15.06.2022, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив про відсутність у позивача необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо призначення пенсії за віком від 15.06.2022.

Рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 42 від 22.06.2022 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного загального стажу.

Вказано, що до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 02.02.1991 по 06.02.1995, оскільки відсутні дані про фактично відпрацьовані вихододні, записи в трудовій книжці не завірені належним чином, та період отримання допомоги по безробіттю з 27.12.2002 по 21.12.2003, з огляду на відсутність номеру наказу. Враховуючи викладене, страховий стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 11 місяців 20 днів.

Не погодившись із рішенням пенсійного органу позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що на виконання наявних повноважень відповідач зобов`язаний був вчинити дії з отримання інформації щодо наявності або відсутності страхового стажу позивача.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пп. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктами 18 Порядку 637 встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації ( в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Крім того, відповідно до п. 20 Порядку № 637 в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників; у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Щодо позовних вимог про необхідність врахування періоду роботи у колгоспі "Промінь" з 02.01.1991 по 06.02.1995 при розгляді заяви про призначення пенсії за віком, колегія суддів зазначає наступне.

Із дослідженої трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 встановлено, що у період з 02.01.1991 по 06.02.1995 ОСОБА_1 був членом колгоспу "Промінь" (рішення правління колгоспу, протокол № 1 від 18.01.1991, рішення правління колгоспу, протокол № 2 від 10.02.1995).

При цьому, запис трудової книжки про дату вчиненого запису містить виправлення, а саме виправлення з 01 на 02 у графі «місяць», про що також окремо зазначено на арк. 18 трудової книжки.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи в трудовій книжці виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У той же час, відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З огляду на викладене безпідставними також є посилання відповідача на те, що записи в трудовій книжці за період з 02.01.1991 - 06.02.1995 не завірені належним чином.

За наведених обставин колегія суддів зазначає, що із матеріалів трудової книжки вбачається, що позивач припинив членство у колгоспі «Промінь» 06.02.1995 відповідно до дозволу на вихід у зв`язку із переводом до Отрадненської школи-садка згідно з листом відділу освіти № 249 від 06.02.1995.

Наступний запис зроблений у хронологічному порядку та містить дані щодо призначення позивача 06.02.1995 на посаду директора Отрадненської школи-садка.

Стосовно висновків пенсійного органу щодо неврахування вказаного період роботи в колгоспі «Промінь» з огляду на відсутність даних про фактично відпрацьовані вихододні колегія суддів звертає увагу, що стор. 18 трудової книжки містить записи про виконані позивачем річні мінімуми трудової участі у громадському господарстві та причини його невиконання.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначені види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. Так до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Таким чином, трудова книжка позивача містить записи про його членство в колгоспі з 02.01.1991 по 06.02.1995, виконані річні мінімуми трудової участі у громадському господарстві та причини його невиконання, а доводи пенсійного органу про неврахування вказаного періоду не знайшли свого підтвердження.

Щодо періоду перебування позивача на обліку з питання безробіття з 27.12.2002 по 21.12.2003 колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до записів трудової книжки у період з 27.12.2002 по 21.12.2003 ОСОБА_1 перебував на обліку у Великоновосілківському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю.

Згідно з п. «а» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Посилання відповідача на відсутність номеру наказу, як на підставу неврахування вказаного періоду при призначенні пенсії, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наявність у записах трудової книжки даних щодо наказів Великоновосілківського районного центру зайнятості № 250 від 27.12.2002, від 26.12.2003, та як зазначено вище відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

За наведених обставин колегія суддів доходить висновку, що відповідач, відмовляючи у зарахуванні вказаних періодів до трудового стажу позивача, застосував формальний підхід, що не відповідає принципу верховенства права, оскільки надана ОСОБА_1 трудова книжка серії НОМЕР_1 є належним доказом перебування позивача у період з 02.01.1991 по 06.02.1995 членом колгоспу "Промінь" та з 27.12.2002 по 21.12.2003 перебування на обліку у Великоновосілківському районному центрі зайнятості.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що відмова Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 42 від 22.06.2022 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком є протиправною.

Щодо обрання способу захисту порушеного права позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Пунктом 4.10 Порядку 22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Втім, при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідач не вчинив дій щодо перевірки наявності стажу у позивача у спірні періоди, перевірки достовірності поданих позивачем відомостей, не зробив відповідні запити до державних органів.

Жодних з перелічених дій стосовно періодів з 02.01.1991 по 06.02.1995, з 27.12.2002 по 21.12.2003 відповідач не вчинив, обмежившись посиланням в оскаржуваному рішенні на недостатність стажу для призначення пенсії за віком з огляду на формальні недоліки трудової книжки позивача.

Наведене вище свідчить про недотримання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області процедури підтвердження наявного трудового стажу позивача, а відповідно, неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, у зв`язку з чим задля відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача врахувати періоди з 02.01.1991 по 06.02.1995, з 27.12.2002 по 21.12.2003 при розгляді заяви на призначення пенсії за віком у зв`язку з їх передчасністю.

За наведених обставин суд першої інстанції, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, обґрунтовано дійшов висновку про скасування рішення № 42 від 22.06.2022 Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд вірно встановив фактичні обставини справи, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 по справі № 440/5927/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов