Справа № 751/40/23
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/40/23 Суддя (судді) першої інстанції: Павлов В.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Парінова А. Б., Ключковича В. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження, у місті Києві апеляційну ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до Управління північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області, в якому просив суд скасувати постанову начальника Управління північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області Білозерської І.С. від 28.12.2022 року № 25/21/2022-пн та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164-2 КУпАП.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2023 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Свої позовні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам справи.

Апелянт зазначає, що спірна постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства та не містить складу порушення за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не находив.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2023 року та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

В судове засідання сторони не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, у зв`язку із чим, судом апеляційної інстанції постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області у період з 27.09.2022 року по 21.11.2022 року проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Інституту сільськогосподарської мікробіології та агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України за період з 01.01.2019 по 30.06.2022 роки.

Проведеною перевіркою встановлено порушення нарахування матеріального заохочення, матеріальної допомоги та премії на загальну суму 123 916 грн, а також порушень нарахування і перерахування до державних цільових фондів та єдиного соціального внеску на загальну суму 27261,52 грн, про що зазначено в акті ревізії від 28.11.2022 № 07-30/05.

22.12.2022 року головним державним аудитором відділу контролю в аграрній галузі, екології та природокористування Черняком І.А. стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164-2 КУпАП.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 28.12.2022 року № 25/21/2022-пн ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-2 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 221 грн.

Вважаючи вказану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень статті 164-2 КУпАП адміністративним правопорушенням з фінансових питань визнається приховування в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків, відсутність бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесення неправдивих даних до фінансової звітності, неподання фінансової звітності, несвоєчасне або неякісне проведення інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей, порушення правил ведення касових операцій, перешкоджання працівникам державної контрольно-ревізійної служби у проведенні ревізій та перевірок, невжиття заходів по відшкодуванню з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності.

Статтею 234-1 КУпАП установлено, що органи державного фінансового контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства з фінансових питань (стаття 164-2), порушенням порядку припинення юридичної особи (частини третя - шоста стаття 166-6).

Від імені органів державного фінансового контролю розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, його заступники, а також інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Згідно із частиною другою статті 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Порядок проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 (далі - Порядок №550).

Згідно п. 39 Порядку № 550 після складення акта ревізії посадова особа органу державного фінансового контролю підписує всі його примірники та забезпечує реєстрацію в журналі реєстрації актів ревізій, форма якого визначається Держаудитслужбою.

Пунктом 42 Порядку № 550 передбачено, що у разі підписання акта ревізії із запереченнями (зауваженнями) керівник об`єкта контролю у строк не пізніше ніж 5 робочих днів після повернення органу державного фінансового контролю акта ревізії повинен подати йому письмові заперечення (зауваження). Якщо протягом цього строку заперечення (зауваження) щодо акта не надійдуть, то орган державного фінансового контролю має право вжити відповідних заходів для реалізації результатів ревізії. Рішення про розгляд заперечень (зауважень), що надійшли з порушенням встановленого строку, приймає керівник органу державного фінансового контролю.

Орган державного фінансового контролю аналізує правильність обґрунтувань, викладених у запереченнях (зауваженнях), і в строк не пізніше ніж 15 робочих днів після отримання заперечень (зауважень) дає на них письмовий висновок, який затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником (пункт 43 Порядку № 550).

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

За приписами статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення від 22.12.2022 № 25/30/2022-пр зазначено, що впродовж 2020-2021 року головним бухгалтером Інституту не організовано контроль за веденням бухгалтерського обліку в частині нарахування матеріального заохочення, матеріальної допомоги та премії в загальній сумі 123916 грн, та зайво нараховано і перераховано внесків до державних цільових фондів та єдиного соціального внеску на загальну суму 27261,52 грн, що призвело до завищення показників внесення даних у Звіті про надходження і використання коштів, отриманих як плата за послуги (форма №4-1д) завищені касові видатки за КЕКВ 2111 «Заробітна плата» - на суму 123916 грн за КЕКВ 2120 «Нарахування на заробітну плату» на 27261,52 грн. Станом на дату підписання акта ревізії 01.12.2022 порушення триває.

Як матеріалів справи вбачається, що проведеною ревізією встановлено, що у 2022 році двічі виплачена матеріальна допомога ОСОБА_2 (за наказами № 2-к/тр від 14.01.2022 в сумі 8679,00 грн та № 40-к/тр від 13.06.2022 в сумі 8679,00 грн) загальною сумою 17358,00 грн (при посадовому окладі ОСОБА_2 8679,00 грн) та у 2021 році ОСОБА_3 виплачена матеріальна допомога загальною сумою 7793,00 грн (за наказами № 24-к від 02.04.2021 у сумі 5660,00 грн та № 54 від 05.08.2021 в сумі 2133,00 гривень). Посадовий оклад ОСОБА_3 складає 5660,00 гривень. Тобто допомога вищезазначеним працівникам виплачувалась в сумі більшій ніж один посадовий оклад на рік.

Також, відповідно до п.п 5 п. 4 наказу Міністерства освіти і науки України від 26.09.2005 № 557 «Про впорядкування умов праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» керівникам навчальних закладів, установ освіти та наукових установ надати право в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків, надавати працівникам матеріальну допомогу, у тому числі на оздоровлення, у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік.

Таким чином, в порушення п.п. «б» п. 4 Постанови 1298 зайво нараховано матеріальної допомоги в сумі 10812,00 гривень.

Також, ревізією встановлено нарахування матеріальних заохочень, які не передбачені додатком № 2 до Колективного договору, та п.8 Постанови У 882 а саме:

- згідно з наказом № 114-к від 07.12.2020 за підсумки атестації аспірантів інституту з метою заохочення до успіхів у навчанні і своєчасному захисту дисертаційних робіт науковим співробітникам Інституту встановлені нарахування в загальній сумі - 10584,00 гривень;

- згідно з наказом № 83-к від 23.09.2021 за підсумки атестації аспірантів інституту з метою заохочення до успіхів у навчанні і своєчасному захисту дисертаційних робіт науковим співробітникам Інституту встановлені нарахування в загальній сумі 29820,00 гривень;

- згідно з наказом № 81 від 19.10.2021 та № 82 від 19.10.2021 за захист дисертації і отримання наукового ступеня доктора філософії науковим співробітникам Інституту встановлені нарахування в загальній сумі 30000,00 гривень.

Підставою для виплати у вищезазначених наказах вказано п.7.1.1.2 «Колективного договору Інституту сільськогосподарської мікробіології на 2009- 2015» від 04.04.2021, зі змінами, однак зміни та доповнення до Колективного договору, які передбачають вищезазначені виплати зареєстровано Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради 04.11.2021.

Також, згідно з наказом від 20.09.2021 № 76-к «Про матеріальне заохочення» за результатами перевірок Управління соціального страхування та НААН головного бухгалтера премійовано на загальну суму - 24700,00 грн; наказом від 24.11.2020 № 111-к за успішне складання бухгалтерської звітності за 9 місяців 2020 року премійовано працівників групи бухгалтерського обліку на загальну суму - 18000,00 гривень.

При цьому, складання фінансової та бюджетної звітності, а також державної статистичної, зведеної та іншої звітності в порядку, встановленому законодавством передбачено Положенням про групу бухгалтерського обліку Інституту на 2020 та 2021 роки і є їх основним завданням. Тобто, вищезазначені виплати проведені в порушення вимог Колективного договору Інституту.

Порушення встановлені шляхом перевірки та співставлення наказів по особовому складу та книги заробітної плати, меморіального ордеру № 5 «Зведення розрахункових відомостей із заробітної плати та стипендій», по КГЖВК 6591060. Внаслідок зазначеного порушення Інституту завдано збитки на загальну суму 123916,00 гривень.

Вказані обставини є порушенням ч. 1 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, п. 8 Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 № 882 та п. 1.2Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорчдниками та одержувачами бюджетних коштів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 24ю01ю2012 №44.

Наведені вище обставини спростовують твердження апелянта про те, що протокол не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, оскільки у ньому не зазначено місце, час вчинення, суть адміністративного правопорушення та його об`єктивна сторона.

Склад адміністративного правопорушення обов`язково має містити наступні ознаки: об`єкт правопорушення, суб`єкт правопорушення, об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення.

Саме ці елементи є складовою визначення допущених порушень та визначальною умовою наявності складу адміністративного правопорушення, без зазначення яких в протоколі розгляд справи по суті є неможливим.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ст.164-2КУпАП є посадові особи підприємств, установ та організацій.

Об`єктом правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері управління економікою та у сфері власності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164-2 КУпАП полягає у вчиненні таких діянь: приховуванні в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків; відсутності бухгалтерського обліку або веденні його з порушенням установленого порядку; внесенні неправдивих даних до фінансової звітності; неподанні фінансової звітності; несвоєчасному або неякісному проведенні інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей; порушенні правил ведення касових операцій; перешкоджанні працівникам державної контрольно-ревізійної служби у проведенні ревізій та перевірок; невжитті заходів щодо відшкодування з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164-2 КУпАП, характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказує на відсутність складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку, порушення, в частині не організації контролю за веденням бухгалтерського обліку в частині нарахування матеріального заохочення, матеріальної допомоги та премії в загальній сумі 123916 грн, та зайво нараховано і перераховано внесків до державних цільових фондів та єдиного соціального внеску на загальну суму 27261,52 грн, що призвело до завищення показників внесення даних у Звіті про надходження і використання коштів, отриманих як плата за послуги (форма №4-1д) завищені касові видатки за КЕКВ 2111 «Заробітна плата» - на суму 123916 грн за КЕКВ 2120 «Нарахування на заробітну плату» на 27261,52 грн допущено саме головним бухгалтером ОСОБА_1 , який є відповідальною особою за ведення бухгалтерського обліку та яка підписує фінансову та статистичну звітність в якій відображені вищезазначені господарські операції.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 164-2 КУпАП, та як наслідок відсутність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів апелянта про пропуск строку притягнення особи до відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.

Ключовим у цій справі є питання віднесення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164-2 КУпАП до триваючого правопорушення чи правопорушення, що носить разовий характер.

Так, правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.

Колегія суддів наголошує, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Частиною сьомою статті 8 Закону №996-XIV, порушення якої ставиться позивачці в вину, передбачено, що головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер): забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; бере участь в оформленні матеріалів, пов`язаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства; подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», інформацію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Так, за приписами статті 164-2 КУпАП внесення неправдивих даних до фінансової звітності тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Тобто приписами статті 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Як вбачається зі змісту статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02.08.2013 року № 6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що станом на дату підписання Акта ревізії, складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, порушення не було усунуто, що свідчить про те, що воно триває.

Враховуючи те, що порушення станом на складання протоколу тривало, адміністративне стягнення на позивачку накладено вмежах строку, встановленого частиною першою статті 38 КУпАП, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є необґрунтованим та не підлягають задоволенню.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у позовній заяві та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя В. Ю. Ключкович

Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 21.02.2023)