Справа № 500/3125/22
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 500/3125/22 пров. № А/857/16038/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 року (ухвалене головуючим-суддею Мандзієм О.П. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Тернополі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ, пенсійний орган, відповідач), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ №11 від 01.07.2022 про відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV) та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах на підставі вищевказаної норми, починаючи з 12.04.2022, зарахувавши у пільговий стаж періоди його роботи як тракторист-машиніст, а саме : з 07.12.2010 по 31.03.2012 у Нагірянській філії ПАТ «Райз-Максимко», з 01.04.2012 по 28.02.2013 у Тернопільській філії ТзОВ «Аграрна перспектива», з 01.03.2013 по 31.12.2013 у Тернопільському відділенні ТзОВ «Зорі Прикарпаття», з 02.01.2014 по 24.11.2014 у Тернопільському відділенні ПАФ «Долинська», а також у страховий стаж, а саме : період навчання в Товстенському СПТУ-22 Тернопільської області з 01.09.1982 до 20.07.1985, згідно диплому № НОМЕР_1 від 20.07.1985, період роботи в колгоспі ім. Гагаріна 1984-1989 роки, згідно архівної довідки №153 від 03.06.2022, виданої Чортківським районним комунальним підприємством «Трудовий архів», період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 10.05.1988, а саме : з 10.04.1988 по 04.03.1990 на посаді тракториста в колгоспі імені Гагаріна с. Свидова Чортківського району Тернопільської області, з 04.03.1990 по 26.06.1997 на посаді тракториста у Чортківському міжколгоспному підприємстві «Нагірянка», з 26.06.1997 по 07.12.2010 на посаді тракториста в Ягільницькому кінному заводі, з 01.04.2002 по 07.12.2010 на посаді тракториста на умовах сумісництва в Нагірянській філії ЗАТ «НВП «Райз-Агро» (з 27.02.2009 - НФ ЗAT «Райз-Максимко» та з 02.08.2010 - НФ ПАТ «Райз-Максимко»), з 07.12.2010 по 31.03.2012 у Нагірянській філії ПАТ «Райз-Максимко», з 01.04.2012 по 28.02.2013 на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва в Тернопільській філії ТОВ «Аграрна перспектива», з 01.03.2013 по 31.12.2013 на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва в Тернопільському відділенні ТзОВ «Зорі Прикарпаття», з 02.01.2014 по 24.11.2014 на посаді тракторист-машиніста сільськогосподарського виробництва у Тернопільському відділенні ПАФ «Долинська».

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.10.2022 позовні вимоги були задоволені частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ №11 від 01.07.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 на підставі п.3 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV) та зобов`язано ГУ ПФУ зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди з 01.09.1982 по 12.05.1985, з 10.04.1988 по 04.03.1990, з 04.03.1990 по 26.07.1997, з 26.06.1997 по 31.12.1998, з 01.01.2009 по 31.01.2009, з 02.01.2014 по 28.02.2014, з 01.04.2014 по 30.04.2014, з 01.08.2014 по 31.10.2014, до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 п.2 ст.114 цього Закону, періоди роботи на посаді «тракторист-машиніст» з 04.03.1990 по 26.07.1997, з 26.06.1997 по 07.12.2010, з 07.12.2010 по 31.03.2012, з 01.04.2012 по 28.02.2013, з 01.03.2013 по 31.12.2013, з 02.01.2014 по 24.11.2014 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі вищевказаної норми з 13.04.2022. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідачем не зараховано спірні періоди до пільгового стажу роботи позивача як тракториста-машиніста періоди роботи згідно довідок №6 від 13.06.2022 (ТзОВ «Аграрна Перспектива»), №8 (ПАТ «Райз-Максимко»), №9 (ТзОВ «Зорі Прикарпаття»), №7 (ПАФ «Долинська»), оскільки надані довідки про пільговий характер роботи не відповідають порядку підтвердження пільгового стажу, передбаченого п.20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі Порядок №637) за формою згідно з додатком №5 до зазначеної постанови. Також, позивачу не зараховано період навчання згідно диплому №358710 від 20.07.1985, оскільки вбачається виправлення року вступу до училища та відсутній підпис директора училища; період роботи в колгоспі ім. Гагаріна 1984-1989, оскільки в архівній довідці №153 від 03.06.2022 рік народження заявника (1957) не відповідає паспортним даним; період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 10.05.1988, оскільки на титульній сторінці рік народження (1957) не відповідає паспортним даним. Таким чином, позивач не має права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 п.2 ст.114 Закону №1058-IV.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного

З матеріалів справи видно, що позивач працював трактористом-машиністом на різних підприємствах, що підтверджується відомостями трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 від 10.05.1988 та трудової книжки серії НОМЕР_4 від 28.10.1987.

23.06.2022 позивач звернуся до ГУ ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV.

Рішенням №11 від 01.07.2022 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки згідно наданих документів страховий стаж становить 16 років 11 місяців 5 днів, а пільговий - 0 років.

До пільгового стажу роботи як тракторист-машиніст не враховано періоди роботи згідно довідок №6 (ТзОВ «Аграрна Перспектива»), №8 (ПАТ «Райз-Максимко»), №9 (ТзОВ «Зорі Прикарпаття»), №7 (ПАФ «Долинська») від 13.06.2022, оскільки надані довідки про пільговий характер роботи не відповідають п.20 Порядку №637 за формою згідно з додатком №5 до зазначеної постанови.

Також, не зараховано до страхового стажу період навчання згідно диплому №358710 від 20.07.1985, оскільки вбачається виправлення року вступу до училища та відсутній підпис директора училища; період роботи в колгоспі ім. Гагаріна 1984-1989, оскільки в архівній довідці №153 від 03.06.2022 рік народження заявника (1957) не відповідає паспортним даним; та період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 10.05.1988, оскільки на титульній сторінці рік народження (1957) не відповідає паспортним даним.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та незарахування спірних періодів роботи до страхового стажу, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що не усі недоліки можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, інших підприємствах сільського господарства позивача на відповідних роботах, а не правильність форми довідок. Водночас, наведена ситуація склалася не з вини позивача, який мав обґрунтовані очікування на належне виконання роботодавцем своїх обов`язків. При цьому, суд дійшов висновку, що період роботи з 01.04.2002 по 07.12.2010 на умовах сумісництва в Нагірянській філії ЗАТ «НВП «Райз-Агро» (з 27.02.2009 - НФ ЗAT «Райз-Максимко» та з 02.08.2010 - НФ ПАТ «Райз-Максимко») не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон №1788-XII) та Закону №1058-IV не передбачено зарахування до страхового стажу періоду роботи за основним місцем та за сумісництвом, одночасно.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині та не вбачає підстав для застосування положень частини другої цієї статті.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України громадянам ґарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України №137-V від 14.09.2006, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом №1788-XII та Законом №1058-ІV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені статтею 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, статтею 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Крім того, згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону №1788-XII, до стажу роботи зараховується також : навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту»).

З матеріалів справи видно, що позивач у період з 01.09.1982 по 12.05.1985 навчався у Товстенському СПТУ-22 Тернопільської області, про що свідчить диплом №358710 від 20.07.1985.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність зарахування періоду навчання позивача з 01.09.1982 по 12.05.1985 до страхового стажу.

Щодо інших спірних періодів роботи позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій вказаної статті. Розміри пенсій для осіб, визначених вказаною статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 зазначеного Закону.

Пунктом 3 частини 2 вищезгаданої статті передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим вказаного пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим вказаного пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців.

Згідно статті 62 Закону №1788-XII, з наступними змінами та доповненнями, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком №637 також визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 10.05.1988 та трудової книжки серії НОМЕР_4 від 28.10.1987 підтверджується, що позивач, зокрема, працював у періоди:

з 10.04.1988 по 04.03.1990 в колгоспі ім. Гагаріна, про що свідчить і архівна довідка №153 від 03.06.2022;

з 04.03.1990 по 26.07.1997 у Чортківському міжколгоспному підприємстві «Нагірянка» на посаді тракториста;

з 26.06.1997 по 07.12.2010 в Ягільницькому кінному заводі на посаді тракториста;

з 01.04.2002 по 07.12.2010 на умовах сумісництва в Нагірянській філії ЗАТ «НВП «Райз-Агро» (з 27.02.2009 - НФ ЗAT «Райз-Максимко» та з 02.08.2010- НФ ПАТ «Райз-Максимко») на посаді тракториста;

з 07.12.2010 по 31.03.2012 у Нагірянській філії ІІАТ «Райз-Максимко» на посаді тракториста, про що свідчить і довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах №8 від 13.06.2022;

з 01.04.2012 по 28.02.2013 у Тернопільській філії ТзОВ «Аграрна перспектива» на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва, про що свідчить довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах №6 від 13.06.2022;

з 01.03.2013 по 31.12.2013 у Тернопільському відділенні ТзОВ «Зорі Прикарпаття» на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва, про що свідчить довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах №9 від 13.06.2022;

з 02.01.2014 по 24.11.2014 у Тернопільському відділенні ПАФ «Долинська» на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва, про що свідчить довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах №7 від 13.06.2022.

З матеріалів справи видно, що відповідач не зарахував позивачу до загального страхового стажу період роботи відповідно до трудової книжки, оскільки згідно наданих документів страховий стаж становить 16 років 11 місяців 5 днів, а пільговий - 0 років. До пільгового стажу роботи як тракторист-машиніст не враховано періоди роботи згідно довідок від 13.06.2022 за №6 (ТзОВ «Аграрна Перспектива»), №8 (ПАТ «Райз-Максимко»), №9 (ТзОВ «Зорі Прикарпаття»), №7 (ПАФ «Долинська»), оскільки надані довідки про пільговий характер роботи не відповідають п.20 Порядку №637 за формою згідно з додатком №5. Також, не зараховано до страхового стажу період навчання згідно диплому №358710 від 20.07.1985, оскільки вбачається виправлення року вступу до училища та відсутній підпис директора училища; період роботи в колгоспі ім. Гагаріна 1984-1989, оскільки в архівній довідці №153 від 03.06.2022 рік народження заявника (1957) не відповідає паспортним даним; період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 10.05.1988, оскільки на титульній сторінці рік народження (1957) не відповідає паспортним даним.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п.18 Порядку №637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, невідповідність року народження позивача у трудовій книжці та в архівній довідці (1957) паспортним даним (1967), як і виправлення року вступу до училища та відсутність підпису директора училища в дипломі, не може бути підставою для виключення таких періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність (описки) та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

При цьому, відомості про роботу позивача, в тому числі з зазначенням посади «тракторист-машиніст», у його трудових книжках виконані без перекреслень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції №58

Більше того, колегія суддів враховує, що у трудовій книжці позивача в розділі «Відомості про заохочення і нагородження» за період роботи у Чортківському міжколгоспному підприємстві «Нагірянка» на посаді тракториста є чотири записи про нагородження грошовою премією з посиланням на відповідні накази.

Крім того, факт роботи позивача на посаді «тракторист-машиніст» та безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі певного періоду в рослинництві свідчать також довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах від 13.06.2022 за №6 (ТзОВ «Аграрна Перспектива»), №8 (ПАТ «Райз-Максимко»), №9 (ТзОВ «Зорі Прикарпаття»), №7 (ПАФ «Долинська»).

Вищевказане, на думку колегії суддів, є підтвердженням трудової діяльності позивача.

Водночас, колегія суддів зазначає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25.04.2019 по справі №593/283/17.

Крім того, колегія суддів зазначає, що оскільки у позивача наявна трудова книжка з відповідними записами про стаж роботи у спірні періоди, а тому він не повинен додатково підтверджувати пільговий стаж роботи довідками з місця роботи або архівних установ.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача та його навчання, відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Суд критично оцінює позицію відповідача у даній справі та зазначає, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудових книжок та довідок. Відповідачем не взято до уваги, що не всі недоліки записів у трудовій книжці та в довідках, можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у ній. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення у трудових книжках.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17, від 17.07.2018 по справі №220/989/17, 19.12.2019 по справі №307/541/17.

Крім того, відповідачу слід врахувати, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав усі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Також колегія суддів наголошує, що згідно частини першої статті 101 Закону №1788-XII, органи, які призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Відповідно до «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846) (далі - Порядок №22-1), органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі.

Порядком №22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Водночас основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише у випадку якщо записи у трудовій книжці не відповідають вимогам чинного на момент їх внесення законодавства, то орган пенсійного фонду повинен вживати заходи з метою перевірки відповідних відомостей, а не покладати тягар негативних наслідків із необґрунтованих підстав на позивача.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 року по справі №500/3125/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук