Справа № 260/1180/22
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 260/1180/22 пров. № А/857/14766/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року (головуючого судді Плеханової З.Б., ухвалене у письмовому провадженні в м. Ужгород повний текст рішення виготовлено і складено 12.09.2022) у справі №260/1180/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21.03.2022 звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області в якому просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми «Ф» про стягнення суми податкового боргу в розмірі 511965,37 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Вказує, що оскаржувана податкова вимога винесена з порушенням строків та умовами винесення, оскільки з моменту задоволення апеляційної скарги та скасування податкових повідомлень рішень судове рішення набрало законної сили та до моменту скасування Верховним Судом такого судового рішення відраховувався строк передбачений податковим законодавством в межах якого дозволено формувати відповідні податкові рішення (податкові вимоги).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Згідно статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2022 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що з 09.06.2008 між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір №МL805/031/2008, за умовами якого банк надав позивачу кредитні кошти в сумі 92000,00 доларів США із відсотковою ставкою 5,49 % річних, визначивши дату погашення кредиту - 09.06.2023.

06 грудня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір про внесення змін та доповнень №2 (про прощення боргу) від 06.12.2016 до Кредитного договору №МL805/031/2008 від 09.06.2008, де зазначено наступне: - керуючись ст.605 ЦКУ банк здійснює анулювання (прощення) боргу у розмірі 57981.36 доларів США і складається із суми кредиту (основної суми боргу); - при прощенні боргу у Позичальника відповідно до пп. «д» п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України виникає оподатковуваний дохід та позичальник зобов`язаний подати до податкового органу декларацію, сплатити податки та збори з такого доходу у порядку та розмірах, встановлених чинним законодавством України.

Головним управлінням ДФС у Закарпатській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи з фізичних осіб та військового збору з отриманого у 2016 році доходу, як додаткове благо, від АТ «ОТП БАНК», за результатами якої складено Акт від 14.11.2018 №1146/07-16-13-05-07/ та прийнято податкові повідомлення-рішення № від 27.12.2018 про визначення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 272683,21 грн., у т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 68170,80 грн. та № від 27.12.2018 про визначення грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 22723,60 грн. у т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 5680,90 грн.

27.08.2020 ОСОБА_1 було подано адміністративний позов про скасування податкових повідомлень-рішень від 27.12.2018.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року в справі № 260/3669/20 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року в справі № 260/3669/20 скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області від 27.12.2018 № та № .

Постановою Верховного Суду від 30 листопада 2021 року касаційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області задоволено. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року у справі № 260/3669/20 скасовано та залишено в силі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року.

Отже, податкові повідомлення-рішення № від 27.12.2018 про визначення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 272683,21 грн., у т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 68170,80 грн. та № від 27.12.2018 про визначення грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 22723,60 грн. у т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 5680,90 грн. набули статусу узгоджених грошових зобов`язань - 30 листопада 2021 року.

Відповідачем проведено нарахування пені у розмірі 147282,47 грн. по платежам: Військовий збір 10011000 у розмірі 11329,43 грн. та податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 135953,04 грн. та у зв`язку з несплатою узгоджених сум позивачу на підставі пункту 59.1. статті 59 ПК України, надіслано податкову вимогу від 29.12.2021 №0-0712 про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями у розмірі 511965,37 грн., яка була направлена на адресу Відповідача засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення №562 та вручене 01.03.2022 року. Окрім цього податкову вимогу було надіслано ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 рекомендованим листом №767, який повернутий без вручення.

Не погоджуючись із даним рішеннями позивач оскаржила його в судовому порядку.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори (стаття 92 Конституції України).

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності. Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Пеня - сума коштів у відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки. Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня. Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку га строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Отже, грошове зобов`язання включає в себе як податкове зобов`язання, а також пеню та штрафну (фінансову) санкцію та податкове зобов`язання на відміну від грошового зобов`язання - це визначена законом сума податку або збору яку платник податків сплачує в певні строки.

Відповідно до пункту 15.1. статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами (пункт 15.2. статті 15 ПК України).

Положеннями підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Отже, безспірними вимогами органів стягнення слід вважати узгоджену суму податкового зобов`язання, не сплачену платником податків у строки, визначені статтею 57 ПК України.

Згідно статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, що в силу підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 даного Кодексу податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за адміністративного та/або судового оскарження).

Підпунктом 129.3.4-1 пункту 129.3 статті 129 ПК України нарахування пені, передбаченої підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, закінчується в день настання строку погашення грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами перевірки. Така пеня нараховується в день закінчення її нарахування за весь період заниження податкового зобов`язання, починаючи з дня, визначеного підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, по день закінчення.

У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» № 533-IX внесені зміни до ПК України, згідно з якими підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено, зокрема, пунктом 52-1.

Так, пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України визначено, що протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що не було встановлено нарахування спірної пені позивачеві всупереч пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України та відповідні доводи відсутні в апеляційній скарзі.

Судом встановлено на підставі матеріалів справи, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного позову від 30 червня 2021 року по справі №260/3669/20 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову повністю, яке набрало законної сили 30 листопада 2021 року згідно постанови Верховного Суду.

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, податкові повідомлення-рішення № від 27.12.2018 про визначення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 272683,21 грн., у т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 68170,80 грн. та № від 27.12.2018 про визначення грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 22723,60 грн. у т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 5680,90 грн. набули статусу узгоджених грошових зобов`язань - 30 листопада 2021 року, що спростовує доводи апелянта про неправомірне нарахування пені.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, Головним управлінням ДПС у Закарпатській області проведено нараховання пеню у відповідності до вимог ПК України за період заниження, у тому числі за період судового оскарження позивачкою, яка була направлена на її адресу та вручена належним чином, що не заперечується апелянтом, який не наводить обґрунтованих підстав для скасування рішення суду, а тому суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року у справі №260/1180/22 залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 20.02.2023