Справа № 380/10902/22
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року

справа №380/10902/22

зал судових засідань № 3

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Ящишин І.А.,

за участю:

представника відповідача Шопіної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) (далі відповідач, МВС України), в якому просить:

- визнати протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України № Ц-8026/15 від 22.07.2022 про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової допомоги у зв`язку із встановленням першої групи інвалідності за захворюванням, отриманим в період проходження служби в органах внутрішніх справ;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, як інваліду першої групи, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних громадян в сумі - 273500,00 грн., відповідно до висновку про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності згідно із Законом України від 20 грудня 1990 року № 656-ХІІ «Про міліцію» (із змінами) затвердженого Головою ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України у Львівській області від 18.08.2020 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він з 27.05.1968 проходив службу в органах внутрішніх справ та 31.12.1991 його звільнено зі служби у зв`язку із хворобою. Висновком Радянської міжрайонної ЛТЕК м. Львова від 28.01.1992 ОСОБА_2 визнано інвалідом першої групи у зв`язку із захворюванням, отриманим в період проходження служби в органах внутрішніх справ. За результатами обстеження Львівською обласною МСЕК від 15.06.2012 йому визначено першу «А» групу інвалідності пожиттєво у зв`язку із захворюванням, отриманим в період проходження служби в органах внутрішніх справ. У зв`язку зі станом здоров`я та необізнаністю позивач лише у 2019 році звернувся до ліквідаційної комісії Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області із питанням виплати одноразової грошової допомоги, яка 18.08.2020 на виконання рішення суду склала висновок та разом з пакетом поданих позивачем документів направила до МВС України.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 у справі №380/10482/20 його позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення з приводу призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням І групи інвалідності за захворюванням, отриманим в період проходження служби в органах внутрішніх справ. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності за захворюванням, отриманим в період проходження служби в органах внутрішніх справ, та прийняти відповідне рішення.

Зазначає, що на виконання рішення суду відповідач повідомив позивача про прийняте рішення про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. Позивач з таким рішенням відповідача не погоджується та вказує, що в оскаржуваному рішенні не обґрунтовано в чому конкретно полягає невідповідність надісланих ним документів вимогам законодавства та якого саме законодавства (пункт, частина стаття відповідного нормативного акта відповідачем не зазначено).

Крім того позивач зауважує, що нормативним документом, який регламентує порядок розгляду документів та прийняття відповідного рішення є Порядок та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, який затверджений постановою КМУ від 21 жовтня 2015 року № 850. Вказує, що жодної підстави, передбаченої Порядком №850 для відмови належними та допустимими доказами в підтверджено, однак зазначено про невідповідність поданих документів вимогам законодавства, який не міститься у пункті 14 Порядку як підстава для відмови в призначенні грошової допомоги. Відтак, відповідач діяв всупереч нормам Порядку, а тому його рішення є необґрунтованим та не може залишатися в силі. У зв`язку з цим просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою від 15.08.2022 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 25.08.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 17.10.2022 суд задовольнив клопотання представника позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що МВС України на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 у справі № 380/10482/20 прийняло рішення про відмову в призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням першої групи інвалідності..

Зазначає, що правонаступником УДСО при ГУМВС України у Львівській області є Управління поліції охорони у Львівській області, яке є територіальним органом Національної поліції України, тому Висновок та звернення ОСОБА_2 від 01.02.2022 з доданими до нього документами листом МВС України від 21.07.2022 № 19806/1/15-2022 було надіслано до Національної поліції України для вчинення дій згідно з пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Вказує, що відповідно до пунктів 7 та 8 Порядку № 850 прийняттю рішення МВС України в обов`язковому порядку повинно передувати надходження вичерпного переліку документів з територіального органу до Міністерства. Також зазначає, що на МВС покладеного обов`язок лише у прийнятті відповідного рішення, а не у проведені виплати одноразової грошової допомоги. Окрім цього, МВС України відповідно до Порядку було розглянуто документи щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, за результатами розгляду яких прийнято рішення від 21.07.2022 про відмову в призначенні такої допомоги. Також, відповідно до Порядку МВС України розглядає заяву з доданими до неї документами щодо призначення одноразової грошової допомоги колишньому працівнику міліції та приймає одне із рішень: про відмову або про призначення одноразової грошової допомоги. Як зазначалось вище, МВС уже прийнято відповідне рішення. Таким чином відповідач вважає, що ОСОБА_1 було правомірно відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Від представника відповідача 08.02.2022 до суду надійшли додаткові пояснення.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги просив задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ та 31.12.1991 його звільнено зі служби в органах внутрішніх справ у відставку через хворобу.

Відповідно до висновку Радянської міжрайонної ЛТЕК м. Львова серії ВТЭ-4 № 041829 від 28.01.1992 позивача визнано інвалідом першої групи, причина інвалідності: «захворювання отримано в період проходження служби в органах внутрішніх справ».

За результатами обстеження Львівською обласною МСЕК ОСОБА_2 15.06.2012 призначено першу «А» групу інвалідності пожиттєво у зв`язку із захворюванням, отриманим в період проходження служби в ОВС, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 10ААБ № 119002 від 15.06.2012.

ОСОБА_2 27.01.2020 та повторно 14.07.2020 звернувся до ліквідаційної комісії Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області із заявою/рапортом про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності у зв`язку із захворюванням отриманим в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

До заяви (рапорту) додано:

- копію паспорта та копію реєстраційного номера облікової картки платника податків;

- копію довідки ВТЭ-4 № 041829 від 28.01.1992;

- копію виписки з акта освідування у ЛТЕК до довідки ВТЭ-4 № 041829 від 28.01.1992;

- копію довідки до акта огляду обласної МСЕК серії ААБ № 119008;

- копію виписки з акта огляду МСЕК з 18.05-15.06.2012;

- копію свідоцтва про хворобу № 1773 від 09.12.1991;

- лист Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи № 435 від 26.12.2019;

- лист Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи № 196 від 09.04.2020.

Ліквідаційна комісія Управління Державної служби охорони при ГУ МВС у Львівській області на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 у справі № 380/2514/20 надала висновок про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції у разі поранення або встановлення інвалідності згідно із Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» (із змінами), із змісту якого встановлено, що призначена одноразова грошова допомога ОСОБА_2 складає 273500,00 грн. Надалі матеріали про виплату позивачеві одноразової грошової допомоги направлено на розгляд до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України.

Листом «Про повернення матеріалів ОСОБА_1 » № 12/3-39 від 20.08.2020 Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України повідомив, що вказані документи повернуто на адресу Ліквідаційної комісії Управління Державної служби охорони при ГУ МВС у Львівській області як такі, що не відповідають вимогам законодавства. В листі Департаментом фінансово-облікової політики МВС України вказано на те, що оскільки першу групу інвалідності ОСОБА_2 встановлено 28.01.1992, то чинною на той час редакцією ст. 23 Закону України «Про міліцію» передбачалося обов`язкове державне соціальне страхування працівників міліції, яке здійснювалося відповідно до Порядку № 59 від 29.06.1991. МВС України повноважень із нарахування та виплати страхових сум не мало. Зазначено також про недоліки в оформленні матеріалів, зокрема, що медико-соціальна експертна комісія проведена з порушенням п. 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Питання медико-соціальної експертизи» № 1317 від 03.12.2009, відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. При проведенні медико-соціальної експертизи позивачу представники закладів охорони здоров`я МВС не залучалися. Крім цього, про неможливість призначення одноразової грошової допомоги, на думку Департаменту, відповідно до Порядку свідчить також відсутність огляду МСЕК на встановлення позивачу відсотків втрати працездатності та довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках), що видається страхувальнику, подання якої передбачено пунктом 7 Порядку. Зауважено, що саме дата встановлення втрати працездатності, зазначена в такій довідці, є днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності. Тобто, відсутність в матеріалах ОСОБА_3 вказаної довідки не дозволяє визначити день виникнення права на отримання грошової допомоги. Ураховуючи викладене, матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 повернено як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

Ліквідаційна комісія Управління Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України у Львівській області листом «Про направлення документів» № 12/3-46 від 19.10.2020 повернула оригінали документів про призначення одноразової грошової допомоги разом із відповіддю Департаменту фінансово-облікової політики МВС України позивачу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 у справі №380/10482/20, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2021, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення з приводу призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням І групи інвалідності за захворюванням, отриманим в період проходження служби в органах внутрішніх справ. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності за захворюванням, отриманим в період проходження служби в органах внутрішніх справ, та прийняти відповідне рішення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі № 380/10482/20 задоволено частково: зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 22.01.2021 у справі № 380/10482/20 у 30-денний строк з дня набрання ухвалою законної сили.

На адресу суду від відповідача надійшов звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.01.2022 у справі № 380/10482/20. У вказаному звіті відповідач повідомив, що на виконання рішення суду МВС України 21.07.2022 прийняло рішення про відмову в призначенні заявнику одноразової грошової допомоги з огляну на невідповідність надісланих документів вимогам законодавства.

Ухвалою суду від 13.09.2022 у справі № 380/10482/20 прийнято звіт Міністерства внутрішніх справ України про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 в адміністративній справі № 380/10482/20.

Отже, за результатами розгляду звернення ОСОБА_2 і доданих до нього документів та Висновку про призначення одноразової грошової допомоги, який 18.08.2020 затверджений головою ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України у Львівській області Сарамакою В.С., Міністерство внутрішніх справ України прийняло рішення №19806/1/15-2022 від 21.07.2022, яким відмовлено позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням першої групи інвалідності з огляду на невідповідність надісланих документів вимогам законодавства.

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом №Ц-8026/15 від 22.07.2022.

Рішення мотивоване тим, що чинна на день звільнення ОСОБА_2 зі служби (31 грудня 1991 року) та на день установлення йому першої групи інвалідності (28 січня 1992 року) редакція статті 23 Закону України «Про міліцію» передбачала обов`язкове державне страхування працівників міліції, порядок та умови якого встановлені Кабінетом Міністрів України.

Нарахування та виплата страхових сум проводилися страховиком, уповноваженим для здійснення цього виду страхування, відповідно до Положення про порядок і умови державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1991 року № 59 (утратила чинність із 01 січня 2007 року). Міністерство внутрішніх справ України повноважень із нарахування та виплати страхових сум не мало.

Зазначено, що Порядок був затверджений Кабінетом Міністрів України на виконання статті 23 Закону в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року № 208- VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції», який набрав чинності 12 березня 2015 року, тобто через тривалий проміжок часу - 23 роки після звільнення та набуття інвалідності заявника. З огляду на дату звільнення ОСОБА_2 (1991 рік) та набуття інвалідності (1992 рік) підстави для поширення Порядку на факт установлення йому першої групи інвалідності відсутні.

Крім цього вказано, що першу групу інвалідності ОСОБА_2 було установлено 28 січня 1992 року, задовго до запровадження прожиткового мінімуму для працездатних осіб в Україні згідно із Законом України від 15 липня 1999 року № 966- XIV «Про прожитковий мінімум», що унеможливлює нарахування суми одноразової грошової допомоги згідно з Порядком. Таким чином, зазначена у Висновку сума одноразової грошової допомоги є некоректною та безпідставно нарахованою.

Окремо вказано, що згідно з підпунктом 2 пункту 3 Порядку одноразова грошова допомога в разі установлення працівникові міліції інвалідності першої групи виплачується в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Окрім цього зазначено, що додані до звернення ОСОБА_2 документи не відповідають іншим вимогам Порядку, зокрема: відсутня заява за формою, передбаченою додатком до Порядку; не надано Довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення в застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках), подання якої передбачає пункт 7 Порядку; копії документів завірені неналежним чином; в окремих документах зазначено прізвище, яке не відповідає паспортним даним заявника; не дотримано умови пункту 13 Порядку; не надано інформацію, подання якої передбачають пункти 4, 5 Порядку;

Оскільки правонаступником УДСО при ГУМВС України у Львівській області є Управління поліції охорони у Львівській області, яке є територіальним органом Національної поліції України рішення № 19806/1/15-2022 від 21.07.2022 із додатками на 25 аркушах надіслано до Національної поліції України, а саме:

- копія листа про скерування документів на ім`я голови ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України у Львівській області від 01.06.2021 на 1 арк.;

- копія службового посвідчення № НОМЕР_2 ОСОБА_2 на 1 арк.;

- копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 ОСОБА_2 на 1 арк;

- копія листа на ім`я голови ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України у Львівській області від 03.07.2020 на 1 арк.;

- копія листа на ім`я голови ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України у Львівській області від 14.07.2020 на 1 арк.;

- заява (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності від 27.01.2020 на 2 арк.;

- заява (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності від 14.07.2020 на 2 арк.;

- копія довідки сер. ВТЭ-4 № 041829 від 28.01.1992 на 1 арк.;

- копія свідоцтва про хворобу № 1773 від 09.12.1991 на 2 арк.;

- копія довідки серія ААБ № 119002 від 15.06.2012 на 1 арк.;

- заява (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності від 01.02.2022 на 2 арк,;

- копія рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 у справі № 380/2514/20 на 8 арк.;

- оригінал висновку від 18.08.2020 на 1 арк.;

- копія листа Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи № 196 від 09.04.2020 на 1 арк.

Не погоджуючись з листом відповідача № Ц-8026/15 від 22.07.2022 позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Суд зазначає, що позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги рішенням відповідача № 19806/1/15-2022 від 21.07.2022, а не листом №Ц-8026/15 від 22.07.2022, як помилково вказує позивач в позовній заяві. Цим листом відповідач лише повідомив ОСОБА_1 про прийняте ним рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги. Тому, суд надає оцінку мотивам відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, які вказані відповідачем саме в листі № 19806/1/15-2022 від 21.07.2022

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини з приводу виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції були врегульовані Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ).

Відповідно до ст.23 Закону № 565-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент звільнення позивача з займаної посади та призначення йому інвалідності) працівник міліції підлягає обов`язковому державному страхуванню на суму десятирічного грошового утримання за останньою посадою, яку він займає, за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також коштів, що надходять на підставі договорів від міністерств, відомств, підприємств, установ і організацій. Порядок та умови страхування працівників міліції встановлюються Радою Міністрів Української РСР.

У разі каліцтва, заподіяного працівникові міліції при виконанні службових обов`язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніш як через 3 місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце у період проходження служби, йому виплачується одноразова допомога в розмірі від трирічного до п`ятирічного грошового утримання (залежно від ступеня втрати працездатності) і призначається пенсія по інвалідності.

Редакція цієї статті неодноразово змінювалась і починаючи з 12.03.2015 передбачала, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

У разі отримання працівником міліції поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому розмір одноразової грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Закон №565-ХІІ втратив чинність з 07.11.2015 у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІІ (далі - Закон № 580-VІІІ).

Абзацом третім пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Тобто, працівники міліції, які на момент набрання чинності Законом № 580-VІІІ мали право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 565-ХІІ, можуть отримати таку допомогу на підставі Закону № 580-VІІІ в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у відповідності до статті 23 Закону України «Про міліцію» затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

Частиною 2 цієї Постанови Кабінету Міністрів України установлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 №208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707.

Тобто, працівники міліції, які до 12.03.2015 набули право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.23 Закону №565-ХІІ, отримують таку допомогу в порядку, передбаченому Постановою Кабінету міністрів України № 707 від 12.05.2007, а ті працівники міліції, які таке право набули після 12.03.2015, отримують одноразову грошову допомогу в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів № 850.

Суд зазначає, що частиною 1 Постанови Кабінету Міністрів України №707 від 12.05.2007 затверджено Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі Постанова КМУ №707).

Частинами 2 та 3 цієї Постанови установлено, що виплати згідно з цією постановою здійснюються з 1 січня 2007 року за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ. Міністерству внутрішніх справ необхідно завершити виплату страхової суми та одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, що повинні бути нараховані до 1 січня 2007 року.

Таким чином, нарахування та виплата одноразової грошової допомоги відповідно до ст.23 Закону №565-ХІІ у порядку, встановленому Постановою КМУ №707, проводилась тим працівникам міліції, які набули право на отримання такої допомоги у період з 01.01.2007 по 12.03.2015.

Суд зазначає, що станом на момент звільнення позивача з займаної посади (грудень 1991 року), первинного встановлення йому інвалідності (січень 1992 року) та до 12.05.2007, процедура виплати працівникам міліції одноразової грошової допомоги відповідно до ст.23 Закону №565-ХІІ була передбачена Положенням про порядок і умови державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України, яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №59 від 29.06.1991 зі змінами і доповненнями (далі Положення №59).

З урахуванням наведених норм законодавства суд дійшов висновку, що передбачене ст.23 Закону №565-ХІІ право працівника міліції на отримання одноразової грошової допомоги у відповідному розмірі зберігалось протягом усього часу дії цієї норми Закону, однак механізм нарахування та порядок виплати такої одноразової грошової допомоги був врегульований різними нормативними актами Кабінету Міністрів України, в залежності від дати виникнення цього права та звернення працівника міліції за отриманням такої виплати.

Суд звертає увагу, що позивач вперше звернувся до ліквідаційної комісії Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги в січні 2020 року, тобто в період коли процедура виплати такої допомоги була врегульована Порядком №850, відтак розгляд його звернення відповідач проводив з урахуванням чинних на цей час норм законодавства.

Водночас суд зазначає, що сам факт звернення позивачем з заявою про виплату одноразової допомоги з долученням передбачених Порядком №850 документів, не свідчить про наявність у відповідача беззаперечного обов`язку провести виплату такої допомоги, навіть за відсутності визначених у п.14 Порядку №850 підстав для відмови у її виплаті.

На переконання суду, перш за все відповідачу необхідно встановити дату виникнення у позивача права на виплату одноразової грошової допомоги, з метою встановлення можливості нарахування та проведення її виплати відповідно до Порядку №850. Тобто встановити чи поширюються норми Порядку №850 на позивача.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 та 3 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

У разі часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями, - у розмірі, що визначається у відсотках 100-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності. При цьому розмір грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, необхідною умовою для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 є виникнення обставин, що дають право на виплату такої допомоги у період, на який поширюються норми цього Порядку.

Як вже зазначалось судом, в залежності від дати первинного встановлення інвалідності працівнику міліції, механізм нарахування та виплати одноразової грошової допомоги окрім Порядку №850 був врегульований також Постановою КМУ №707 та Положенням №59.

Суд встановив, що з моменту первинного встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності (січень 1992 року) і до часу первинного звернення позивачем з заявою про виплату одноразової грошової допомоги (січень 2020 року) пройшло 28 років. Первинно інвалідність позивачу встановлено до 01.02.1994. З часу встановлення позивачу першої групи «А» інвалідності пожиттєво (червень 2012 року) і до дати звернення за виплатою допомоги пройшло понад 7 років. При цьому, як при первинному встановленні позивачу групи інвалідності Радянською міжрайонною ЛТЕК, так і при встановленні МСЕК першої групи інвалідності пожиттєво, позивачу не визначено відсотка втрати працездатності. Тобто, документи на підтвердження права позивача на отримання одноразової грошової допомоги не відповідали вимогам Порядку №850.

Суд зазначає, що право на отримання одноразової грошової допомоги виникло у позивача 28.01.1992. На цей час Положення №59 не передбачало обов`язку Міністерства внутрішніх справ України на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ст.23 Закону №565-ХІІ. Такі виплати проводились страховиком за рахунок внесків Міністерства внутрішніх справ України чи його структурних підрозділів. Відповідно до п.3 Положення №59 вимоги про виплату страхової суми застрахований чи його спадкоємці можуть пред`явити страховику протягом трьох років з дня страхової події. Доказів того, що страховиком не проводилась виплата позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Положення №59 позивачем не надано відповідачу та до суду.

Водночас, відповідно до Постанови КМУ №850 нарахування та виплата одноразової грошової допомоги чи різниці між раніше виплаченою допомогою та сумою, на яку особа має право у зв`язку зі зміною групи інвалідності чи відстотка втрати працездатності, проводиться в тому разі, якщо таке право виникло після 12.03.2015.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що відповідачем оскаржуваним рішенням правомірно відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 та роз`яснено мотиви повернення заяви та документів позивача без задоволення.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачем вказані вимоги щодо обов`язку довести правомірність свого рішення оформленого листом від 21.07.2022 №19806/1/15-2022 виконано.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи рішення відповідача, оформленого листом від 21.07.2022 №19806/1/15-2022, на відповідність критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, суд вважає, що таке рішення прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено, що зумовлює висновок суду про безпідставність позовних вимог, тому в задоволенні таких слід відмовити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та в задоволенні позову відмовлено повністю судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене та підписане 20.02.2023.

Суддя Р.І. Кузан