Справа № 120/10886/22
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 лютого 2023 р. Справа № 120/10886/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036)

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Віницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними дії відповідача щодо призупинення виплати пенсії позивачеві; зобов`язання відповідача поновити виплату позивачеві пенсії за документами, що є в пенсійній справі та здійснювати виплату на поточний банківський рахунок; зобов`язання відповідача виплатити позивачеві раніше нараховану, але не виплачену пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 06.05.2022 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що з 18.03.2021 року по квітень 2022 року отримувала пенсію на поштовому відділенні м. Гайсин. З травня 2022 року позивач виїхала за кордон на лікування, з огляду на що пенсія на поштовому відділенні нею не отримувалась. В подальшому, відповідач з 01.11.2022 року призупинив виплату позивачеві пенсії з підстав тривалої не оплати. Після призупинення виплати пенсії позивач двічі зверталась до відповідача із заявою щодо виплати пенсії через банк. Відповідач, за наслідками розгляду вказаних заяв, надав відмову. Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 02.01.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

11.01.2023 року за вх. № 1320/23 позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 16.01.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою у відповідача витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.

25.01.2023 року за вх.№ 3271/23 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначає, що позивач перебуває в нього на пенсійному обліку та отримувала пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", одержання якої проводилось через АТ КБ "Приватбанк" за довіреністю. 12.01.2021 року на адресу відповідача АТ КБ "Приватбанк" надано інформацію щодо одержувачів пенсій, на рахунки яких було зарахування цільових коштів у період останніх 12 місяців, але одержання коштів протягом 12 місяців не виконувалось, або одержання виконувалось за довіреністю. Серед таких одержувачів була зазначена й позивач. Враховуючи вказану інформацію, 12.02.2021 року позивачеві надіслано повідомлення та зазначено про необхідність подання заяви про виплату пенсії. Протягом місяця з дня надсилання листа позивач не з`явилась та ідентифікація особи не була проведена, відтак перерахування пенсії на поточний рахунок уповноваженого банку було припинено та з квітня 2021 року переведено виплату пенсії на поштове відділення по місцю проживання особи, про що позивача повідомлено листом від 07.04.2022 року. Відповідач здійснює посилання на приписи ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Таким чином, з 01.11.2022 року виплата пенсії позивачеві була призупинена по причині тривалої неоплати - з травня 2022 року по жовтень 2022 року. Відповідач зазначає, що позивачем 07.11.2022 року та 21.11.2022 року подано через вебпортал заяву про виплату пенсії через установу банку, однак такі заяви подані вже після призупинення виплати пенсії. Відповідач наголошує, що не може змінити спосіб виплати пенсії, якщо така призупинена та звертає увагу, що для поновлення виплати позивачеві пенсії її необхідно звернутися особисто з оригіналами паспорта та ідентифікаційного коду. З огляду на викладене відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на пенсійному обліку відповідача, де отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

12.01.2021 року відповідачем отримано повідомлення від АТ КБ "Приватбанк" про надання інформації щодо одержувачів пенсій, на рахунки яких було зарахування цільових коштів у період останніх 12 місяців, але не виконувалось одержання коштів протягом останніх 12 місяців, або одержання виконувалось за довіреністю.

Серед наданої інформації містились й відомості про позивача як особу, чия пенсія одержувалась за довіреністю.

12.02.2021 року за вих.№0200-0404-8/9345 відповідачем на адресу позивача направлено лист із повідомленням про необхідність подати нову заяву про виплату пенсії у відповідності до абз. 1 п. 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30..08.1999 року №1596 року.

Листом від 07.04.2021 року відповідач повідомив позивача про те, що у зв`язку із відсутністю нової заяви, виплата її пенсії з 01.04.2021 року проводиться через національного оператора поштового зв`язку за місцем фактичного проживання.

07.11.2022 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату пенсії через установу банку.

За результатами опрацювання вказаної заяви, відповідач листом від 11.11.2022 року повідомив, що форма подання заяви не відповідає вимогам Порядку № 1596 (зі змінами від 27.03.2022 року), відтак для переведення пенсії на поточний рахунок немає підстав.

21.11.2022 року позивач повторно звернулась до відповідача із заявою про виплату пенсії через установу банку.

У відповідь на зазначену заяву, відповідач листом від 05.12.2022 року повідомив позивача про призупинення виплати пенсії з 01.11.2022 року по причині "тривала не оплата". Крім того відповідач вказав, що звернення позивача від 07.11.2022 року про зміну способу виплати пенсії неможливо опрацювати, оскільки така виплата призупинена та для її відновлення позивачеві необхідно особисто звернутися з відповідними документами до пенсійного органу.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо призупинення виплати пенсії, звернулась до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону № 1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Ст. 47 Закону №1058-VI визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Ч. 2 ст. 47 Закону №1058-VI передбачено, що пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності, за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Відповідно до п. 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Орган Пенсійного фонду України та орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги у разі виключення банку з переліку уповноважених банків.

Ст. 49 Закону №1058-VI регулює питання припинення та поновлення виплати пенсії. Так, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 цього Закону.

Цей перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачу перераховувалася пенсія на банківський рахунок в АТ КБ "Приватбанк".

12.01.2021 року відповідачем отримано повідомлення від АТ КБ "Приватбанк" про надання інформації щодо одержувачів пенсій, на рахунки яких було зарахування цільових коштів у період останніх 12 місяців, але не виконувалось одержання коштів протягом останніх 12 місяців, або одержання виконувалось за довіреністю.

Серед наданої інформації містились й відомості про позивача як особу, чия пенсія одержувалась за довіреністю.

12.02.2021 року за вих.№0200-0404-8/9345 відповідачем на адресу позивача направлено лист із повідомленням про необхідність подати нову заяву про виплату пенсії у відповідності до абз. 1 п. 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30..08.1999 року №1596 року.

У зв`язку із неподанням позивачем нової заяви, перерахування пенсії на поточний рахунок уповноваженого банку було припинено та з квітня 2021 року переведено виплату пенсії на поштове відділення по місцю проживання особи.

За період з травня 2022 року по жовтень 2022 року, тобто 6 місяців підряд, позивач не отримувала призначеної пенсії на поштовому відділенні, що власне й визнається самою позивачкою.

З урахуванням наведених обставин, відповідачем призупинено виплату позивачеві пенсії.

На переконання суду, оскільки позивач протягом 6 місяців поспіль не отримувала призначену пенсії, відповідачем правомірно прийнято рішення про призупинення її виплати.

Формулювання "тривала неоплата" наведене відповідачем у листі 05.12.2022 року жодним чином не змінюють обставин та підстав прийняття рішення про призупинення.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача щодо призупинення виплати пенсії позивачеві є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо зобов`язання відповідача поновити виплату позивачеві пенсії за документами, що є в пенсійній справі та здійснювати виплату на поточний банківський рахунок, суд зазначає наступне.

Постановою Правління Пенсійного фонду України за № 22-1 від 25.11.2002 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).

Згідно п. 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком №1596 (пункт 1.2).

П. 2.8 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Як зазначалось судом вище, відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону №1058-VI поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем 07.11.2022 року та 21.11.2022 року подано до відповідача заяви саме про призначення пенсії та здійснення її виплати через установу банку, а не про поновлення пенсії.

У відповідь на заяву від 21.11.2022 року відповідач листом від 05.12.2022 року повідомив позивача про призупинення виплати пенсії з 01.11.2022 року по причині "тривала не оплата". Крім того, відповідач вказав, що звернення позивача від 07.11.2022 року про зміну способу виплати пенсії неможливо опрацювати, оскільки така виплата призупинена та для її відновлення позивачеві необхідно особисто звернутися з відповідними документами до пенсійного органу.

Суд зауважує, що ані в матеріалах адміністративної, ані в матеріалах пенсійної справи не міститься заяви позивача саме про поновлення виплати, що є необхідною та визначальною умовою для такого поновлення.

Водночас, суд зауважує, що законодавцем передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 року у справі № 757/12134/14-а.

Таким чином, вимога пенсійного органу щодо особистого звернення позивача з заявою про поновлення виплати пенсії ставить її право на соціальний захист в залежність від місця проживання (перебування), що є неприпустимим, а також суперечить інституту представництва на підставі довіреності.

Однак, у зв`язку із відсутністю звернення позивача із заявою про поновлення пенсії, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача поновити виплату позивачеві пенсії за документами, що є в пенсійній справі та здійснювати виплату на поточний банківський рахунок та виплатити позивачеві раніше нараховану, але не виплачену пенсію з а віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 06.05.2022 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, враховуючи визнання відповідачами позову та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись Конституцією України, Законом України "Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596 Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України за № 22-1 від 25.11.2002 року, та ст. 2, 6, 9, 73- 78, 90, 189, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 22.02.2023 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна