Справа № 280/6085/21
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

21 лютого 2023 року

м. Київ

справа №280/6085/21

адміністративне провадження № К/990/4311/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Стрелець Т.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови здійснити з 02 квітня 2020 року перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, середньомісячний розмір якої дорівнює 47080,63 грн, без обмеження максимального (граничного) розміру пенсії згідно з довідками, виданими Міністерством освіти і науки України: від 01 квітня 2020 року № 16.31-159 про складові заробітної плати: посадовий оклад у сумі 19 900,00 грн, надбавка за ранг у сумі 600,00 грн, надбавка за вислугу років (50%) у сумі 9950,00 грн, від 01 квітня 2020 року №16.31.160 про складові заробітної плати для призначення пенсії держслужбовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) з 11 грудня 2018 року по 16 березня 2020 року, та Департаментом освіти і науки Запорізької обласної державної адміністрації від 01квітня 2020 року № 03.2-18/373, від 17серпня 2020 року № 032-13/708 про складові заробітної плати за період з 01 травня 2016 року по 10 грудня 2018 року відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ у ред. Закону від 04 лютого 2003 року зі змінами, внесеними згідно із Законом від 16 січня 2003 року № 432-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 02 квітня 2020 року перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, середньомісячний розмір якої дорівнює 47080,63 грн, без обмеження максимального (граничного) розміру пенсії згідно довідок, виданих Міністерством освіти і науки України: від 01 квітня 2020 року № 16.31-159 про складові заробітної плати: посадовий оклад у сумі 19 900,00 грн, надбавка за ранг у сумі 600,00 грн, надбавка за вислугу років (50%) у сумі 9950,00 грн, від 01 квітня 2020 року №16.31.160 про складові заробітної плати для призначення пенсії держслужбовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) з 11 грудня 2018 року по 16 березня 2020 року, та Департаментом освіти і науки Запорізької обласної державної адміністрації від 01 квітня 2020 року № 03.2-18/373, від 17 серпня 2020 року № 032-13/708 про складові заробітної плати за період з 01 травня 2016 року по 10 грудня 2018 року відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ у ред. Закону від 04 лютого 2003 року зі змінами, внесеними згідно із Законом від 16 січня 2003 року № 432-IV.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятою постановою, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, Суд виходить із такого.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ у редакції Закону від 04 лютого 2003 року зі змінами, внесеними згідно із Законом від 16 січня 2003 року № 432-IV.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доведення обставин, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та, відповідно, право на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вважає, що справа має виняткове значення для позивача та може бути виокремлена із загальних правил розгляду адміністративних справ Верховних Судом, а також порушує її права, свободи та інтереси.

На думку скаржника, положення статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в новій редакції звужують зміст та обсяг соціальних гарантій працівників державної служби порівняно з редакцією Закону від 04 лютого 2003 року із змінами внесеними згідно із Законом №432-IV від 16 січня 2003 року. При цьому положеннями статті 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Однак. посилання позивача на порушення статті 22 Конституції України у зв`язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, адже ані Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, ані стаття 90 Закону України «Про державну службу» №889-VIII, не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Посилання скаржника на неврахування висновків, зазначених в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року в справі № 520/3719/21, яке набрало законної сили 29 червня 2021 року та правовідносини якої подібні до спірних, Суд відхиляє з огляду на те, що відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України незастосування судами попередніх інстанцій рішення судів першої інстанції не є підставою касаційного оскарження судових рішень.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. За відсутності належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України посилання скаржника на винятковість справи не може бути визнана Судом прийнятною.

При цьому в касаційній скарзі скаржник не зазначає конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), а також не зазначає жодну із підстав касаційного оскарження, які передбачені частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладені вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 347, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя Т.Г. Стрелець