Справа № 440/4865/22
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 р. Справа № 440/4865/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2022, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м. Полтава, повний текст складено 05.07.22 по справі № 440/4865/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі за текстом також відповідачі), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12 травня 2022 року № 51 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи на посаді машиніста аміачних холодильних установок Хорольського молококонсервного комбінату дитячих продуктів: з 02 січня 1990 року по 28 липня 2011 року ВАТ "Хорольський молоконсервний комбінат дитячих продуктів"; з 29 липня 2011 року по 30 листопада 2015 року ПАТ "Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів"; з 01 грудня 2015 року по 30 вересня 2016 року ТОВ "Хорольський завод дитячого харчування"; з 01 жовтня 2016 року по 06 травня 2022 року ТОВ "Хорольський завод дитячих продуктів харчування" (всього 32 ( тридцять два) роки 04 (чотири) місяці 3 (три) дні.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05 липня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач наводить обставини справи, зазначає про їх неврахування судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного судового рішення. З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2019 у справі N 638/18467/15-a, вказує, що формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист шляхом призначення пенсії.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідачі правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 06 травня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. До заяви ініціатором звернення приєднано: паспорт, ідентифікаційний код, трудову книжку, військовий квиток, довідки, що підтверджують пільговий стаж роботи, накази про результати атестації робочих місць, накази та витяги з наказів.

Відповідно до принципу екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, заява позивача розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, яким прийнято рішення № 51 від 12 травня 2022 року про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Не погодившись із таким рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах органи Пенсійного фонду України діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV).

Згідно із частинами першою та другою статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За приписами пункту другого частини другої статті 114 Закону України № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року, зокрема, не менше 28 років у чоловіків, з них не менше 12 років 06 місяців на зазначених роботах.

Процедура застосування Списків № 1 і № 2 визначена Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 за № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 за N 1451/11731 (далі - Порядок № 383).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно з п. 10 Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 за N 637 (надалі Порядок № 637).

Пунктами 1, 3 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із положень пунктів 20, 23, 24 Порядку № 637 випливає, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як убачається з матеріалів справи, на день звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 позивач досяг 55 років.

За результатами розгляду поданих позивачем документів відповідачем до загального страхового стажу ОСОБА_1 зараховано всі документально підтверджені періоди роботи, а відтак страховий стаж особи склав 35 років 01 місяць 24 дні.

Разом із тим, до страхового стажу не зараховано період роботи з 02 червня 1987 року по 01 серпня 1989 року, до пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано період роботи з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2022 року.

Так, відповідачем - ГУ ПФУ в Донецькій області у мотивувальній частині спірного рішення роз`яснено, що період роботи позивача з 02 червня 1987 року по 01 серпня 1989 року не зараховано до страхового стажу, оскільки у трудовій книжці позивача наявні не завірені належним чином виправлення щодо зазначення дати наказу про звільнення ОСОБА_1 з роботи. Підтверджуючої довідки на усунення зазначеного недоліку позивачем не надано. Крім того, зазначено, що до пільгового страхового стажу позивача не зараховано період його роботи на ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування» з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2022 року з тих підстав, що подана разом із заявою уточнююча довідка оформлена з численними недоліками, оскільки: посаду в довідці пільгового стажу зазначено некоректно (подвійно); відсутній повний перелік первинних документів за час роботи особи, на підставі яких видано довідку; зайво зазначено підрозділ Списку № 2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 за № 461; запис про тривалість пільгового стажу роботи за Списком № 2 (5 р. 6 міс. 30 днів) виконано некоректно (частково олівцем), та є недостатньою для звернення права на пенсію за віком на пільгових умовах. Належним чином оформленої довідки, яка б підтверджувала пільговий стаж роботи позивача на ТОВ "Хорольський завод дитячих продуктів харчування", ініціатором звернення не надано.

Зазначення інших підстав/причин та їх обґрунтувань, для відмови позивачеві у призначенні пільгової пенсії, рішення відповідача - не містить.

Надаючи оцінку правомірності відмови ГУ ПФУ в Донецькій області в призначенні пенсії позивачу, суд апеляційної інстанції виходить з тих аргументів, які пенсійний орган навів у своєму рішенні.

Щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 02 червня 1987 року по 01 серпня 1989 року, оскільки у трудовій книжці позивача наявні не завірені належним чином виправлення щодо зазначення дати наказу про звільнення ОСОБА_1 з роботи, колегія суддів зазначає таке.

На час внесення до трудової книжки позивача записів періоду роботи позивача з 02 червня 1987 року по 01 серпня 1989 року діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах організаціях, затверджена Постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року за № 162 (далі - Інструкція № 162).

Інструкція № 162 чітко визначала коло осіб, які уповноважені вносити записи до трудової книжки. До таких осіб належить керівник підприємства або спеціально уповноважена ним особа. Позивач як особа, на яку не покладено обов`язків щодо організації ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для незарахування пенсійним органом страхового стажу і, як наслідок, для обмеження права позивача на належне пенсійне забезпечення. На працівника не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці; працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

Дійсно у трудовій книжці позивача наявне не завірене належним чином виправлення щодо зазначення дати наказу про звільнення ОСОБА_1 з роботи 01.08.1989. Проте це не може слугувати підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача з 02 червня 1987 року по 01 серпня 1989 року. Для зарахування до страхового стажу в цьому випадку визначальним є факт роботи позивача у вказаний період, а не правильність заповнення трудової книжки.

Щодо правомірності/неправомірності відмови у зарахуванні до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, періоду роботи позивача з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2022 року, колегія суддів зазначає таке.

Основним документом, що підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право особи на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Отже уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в тому випадку, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Відповідно до наданих позивачем документів, зокрема трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 05.09.1984, вбачається, що позивач фактично безперервно працює на посаді машиніста аміачних холодильних установок з 02.01.1990 по 31 березня 2022 року у ВАТ "Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів» (код в ), яке упродовж роботи позивача змінювало організаційно-правову форму та назву.

Тобто в цей період позивач працював за професією (посадою), включеною до Списку № 2.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці до пенсійного фонду позивачем було подано належним чином оформлену трудову книжку разом із виписками із наказів про проведення атестації на відповідному робочому місці. Зауважень з приводу пільгового періоду роботи позивача за Списком № 2 у період з 02.01.1990 по 28.07.2011 ВАТ «Хорольський молоконсервний комбінат дитячих продуктів»; з 29.07.2011 по 30.11.2015 ПАТ «Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів»; з 01.12.2015 по 30.09.2016 ТОВ «Хорольський завод дитячого харчування» відповідач не мав. Підстав неврахування таких періодів у спірному рішенні відповідач не зазначає.

Колегія суддів звертає увагу, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Позивач як громадянин України, стаж якого підтверджений трудовою книжкою, що є основним документом, який підтверджує трудовий стаж, має право на відповідний соціальний захист з боку держави. При цьому держава в особі своїх органів не може відмовляти у виконанні своїх позитивних зобов`язань, в даному випадку у наданні соціального захисту, з формальних підстав.

Як передбачено частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з пп. 2 п. 6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 за № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.0.12015 за № 40/26485, Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію, у необхідних випадках посадовими особами територіальних органів Пенсійного фонду України надається допомога щодо одержання відсутніх у особи документів для призначення пенсії (п. 4.7 розділу VI, п. 3.2 розділу ІІІ).

Таким чином законодавець не тільки наділив відповідача правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а й зобов`язав витребовувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на Головне управління Фонду завдань та сприяти особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у них документів для призначення пенсії.

Всупереч наведеному, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не надано до суду доказів щодо здійснення ним своїх повноважень в частині отримання додаткових документів/надання заявнику допомоги в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірних періодів роботи до спеціального стажу.

Більше того орган Пенсійного фонду, відмовляючи у зарахуванні спеціального стажу з тих підстав, що подана разом із заявою уточнююча довідка оформлена з численними недоліками, жодних дій щодо самостійного отримання додаткових документів та перевірки достовірності поданих документів не вчиняв.

Верховним Судом у постановах від 21.11.2018 у справі № 672/914/16-а та від 11.07.2019 у справі № 127/1849/17 викладено висновки, що перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Колегія суддів наголошує, що відповідальність за оформлення довідок підприємством не може нести позивач як працівник підприємства. Більш того факт неналежного оформлення довідки не впливає на право реалізації громадянином свого соціального захисту на підставі документів, до яких Пенсійний орган має право доступу та їх перевірки.

Враховуючи, що позивач зі свого боку вчинив усі залежні від нього дії для отримання відповідних документів (у тому числі довідки № 1 від 05.05.2022, що уточнює пільговий характер роботи, виданої ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування»), а відповідач, у свою чергу, не вжив заходів для всебічного, повного і об`єктивного розгляду заяви позивача та не витребував від підприємства належним чином оформлені документи, дії пенсійного органу при відмові у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду з період його роботи на ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування» з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2022 року є непропорційними заявленій легітимній меті, тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Зазначені обставини та досліджені судом апеляційної інстанції документи в сукупності дають підстави для обґрунтованого висновку про протиправність оскарженого рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12 травня 2022 року № 51 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

З огляду на протиправність оскаржуваного рішення, яке суперечить чинному законодавству України та порушує гарантоване державою право позивача на соціальний захист, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про його скасування.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

При цьому дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

В Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Крім того, у цьому спорі суд не обраховує стаж роботи позивача, що виключає можливість зобов`язання відповідача призначити позивачу пільгову пенсію, оскільки в межах розгляду цієї адміністративної справи судом не досліджувалось питання наявності у позивача загального та спеціального трудового стажу, а обов`язковою передумовою призначення пенсії на пільгових умовах є наявність визначеного законом як загального, так і спеціального стажу.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.05.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом, а відтак позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи на посаді машиніста аміачних холодильних установок Хорольського молококонсервного комбінату дитячих продуктів: з 02 січня 1990 року по 28 липня 2011 року ВАТ "Хорольський молоконсервний комбінат дитячих продуктів"; з 29 липня 2011 року по 30 листопада 2015 року ПАТ "Хорольський молококонсервний комбінат дитячих продуктів"; з 01 грудня 2015 року по 30 вересня 2016 року ТОВ "Хорольський завод дитячого харчування"; з 01 жовтня 2016 року по 06 травня 2022 року ТОВ "Хорольський завод дитячих продуктів харчування" (всього 32 (тридцять два) роки 04 (чотири) місяці 3 (три) дні, не підлягають задоволенню.

Правову позицію, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію позивачу, висловлено Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

Згідно з приписами п. 4.8 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем обробляються в складі електронної пенсійної справи. Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі що призначив пенсію.

Відповідно до абз. 12 п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Абзацом 3 пункту 4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Згідно з п. 10.4 вказаного Порядку - після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звертався із заявою про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Після реєстрації звернення в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області обробка заяви позивача пройшла за принципом екстериторіальності та вона була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, в подальшому прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії.

Отже, з огляду на приписи зазначених норм, за принципом екстериторіальності, органом, що призначає пенсію позивачу, є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, колегія суддів виходить з того, що судові витрати, які були понесені позивачем під час розгляду справи, складаються із витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 2 183,28 грн (992,40 грн за подання позовної заяви та 1190,88 грн за подання апеляційної скарги).

Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково, враховуючи, що задоволені вимоги охоплюють обсяг порушених прав та законних інтересів позивача, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат зі сплати судового збору, стягнувши з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень 2 183,28 грн на користь позивача.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2022 по справі № 440/4865/22 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12 травня 2022 року № 51 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.05.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 183 (дві тисячі сто вісімдесят три) грн. 28 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк