Справа № 480/3975/21
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2023-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення
21 лютого 2023 року Справа № 480/3975/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні суду в м. Суми заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною відмову Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації, оформлену листом № 01-24/1740 від 18.03.2021, у встановленні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу Посвідчення член сім`ї загиблого. Зобов`язано Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 12.03.2021 про встановлення ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу Посвідчення члена сім`ї загиблого, з урахуванням висновків суду.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2022 апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації було повернуто без розгляду.

Позивач подала клопотання, у якому просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду від 08.09.2021 по справі №480/3975/21.

Ухвалою суду від 31.01.2023 заява позивача призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб (письмовому провадженні), надано відповідачу строк для надання відповідних письмових пояснень щодо поданої заяви.

Від представника відповідача надійшли письмові пояснення на заяву про встановлення судового контролю, у яких зазначено, що 06.01.2023 Управління провело засідання комісії щодо видачі посвідчень особам з інвалідністю внаслідок війни, учасникам війни, членам сімей загиблих (тих, які пропали безвісти), померлих ветеранів війни та членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти), померлих Захисників та Захисниць України відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту Управління. За результатом засідання складено протокол від 06.01.2023 №1, з вище зазначеного протоколу чітко відслідковується що Управління виконало рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 № 480/3975/21 у повному обсязі шляхом розгляду пакету наданих документів ОСОБА_1 про встановлення їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу Посвідчення члена сім`ї загиблого, з урахуванням висновків суду зазначених у рішенні Сумського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 № 480/3975/21.

Суд, перевіривши доводи заяви позивача про встановлення судового контролю, письмові пояснення та документи, надані представником відповідача, та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами України та є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява №60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява №30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, визначені ст. 382 КАС України.

Так, відповідно до частин 1 та 2 вказаної статті, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, процесуальні дії, визначені ст. 382 КАС України, є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

В даному випадку, предметом розгляду даної справи була не правомірна відмова Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації у встановленні позивачу статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до статті 10 Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та видачі відповідного посвідчення.

При розгляді справи судом встановлено, що позивач, як дружина померлого ОСОБА_2 , який належить до ветеранів війни, є особою, на яку в порядку статті 10 Закону № 3551-XII поширюється його чинність. Отже, позивач має право на встановлення статусу та отримання посвідчення члена сім`ї загиблого інваліда війни, а тому відповідач неправомірно відмовив у задоволенні її заяви про видачу такого посвідчення, про що зазначено у мотивувальній частині рішення.

Відповідно до пункту 4 частини другої, частини четвертої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Судом в рішенні від 08.09.2021 було зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача із врахуванням висновків суду, про що зазначено в резолютивній частині судового рішення.

Таким чином при повторному розгляді заяви відповідач зобов`язаний врахувати висновки суду, які зазначені у мотивувальній частині судового рішення, та надати суду докази виконання судового рішення.

Разом із тим, до письмових пояснень відповідачем надано протокол №1 засідання комісії щодо видачі посвідчень особам з інвалідністю внаслідок війни, учасникам війни, членам сімей загиблих (тих, які пропали безвісти), померлих ветеранів війни та членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти), померлих Захисників та Захисниць України відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 06.01.2023, який не може бути визнано судом доказом виконання судового рішення від 08.09.2021 по даній справі.

У протоколі №1 від 06.01.2023 зазначено, що дія п. 1 ст. 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не поширюється на позивача, що прямо суперечить висновкам суду по даній справі про що зазначено в рішенні від 08.09.2021.

Тобто після визнання протиправною відмову відповідача у встановленні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу Посвідчення член сім`ї загиблого, протокол від 06.01.2023 №1 свідчить про те, що позивачу відмовлено з тих же мотивів та аналогічних підстав, які викладені у листі відповідача № 01-24/1740 від 18.03.2021 та які були предметом розгляду даної справи, що свідчить про те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було взагалі враховано висновки суду, надані та зазначені судом у рішенні за результатами розгляду адміністративної справи, яка є обов`язком такого суб`єкта в силу наведених вище вимог процесуального закону.

Фактично відповідач проігнорував висновки суду, які викладені в рішенні від 08.09.2021 по справі №480/3975/21, що свідчить про не виконання судового рішення по даній справі.

При цьому суд звертає увагу на те, що в резолютивній частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 по справі №480/3975/21 судом було зобов`язати Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 12.03.2021 про встановлення ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу Посвідчення члена сім`ї загиблого, з урахуванням висновків суду.

Отже фактично висновки суду викладені у рішенні Сумського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 по справі №480/3975/21, відповідачем не було враховано, а надаються протоколи засідання комісії, яка зазначає повторно, що на позивача не поширюється норма ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто з тих же мотивів та підстав, які викладені у листі відповідача №01-24/1740 від 18.03.2021.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів повторного розгляду заяви позивача з урахуванням висновків суду, про що зазначено у резолютивній частині рішення, на даний час рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 відповідачем тривалий час залишається не виконаним, а тому суд вважає, що є усі підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення у даній справі.

Такий висновок суду узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У рішеннях Європейського суду з прав людини (у справах Алпатов та інші проти України, Робота та інші проти України, Варава та інші проти України, ПМП Фея та інші проти України), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, прослідковується однозначна позиція, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового процесу за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже , у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 382 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, оскільки рішення суду по даній справі не виконано відповідачем в повному обсязі, доказів повторного розгляду заяви позивача із врахуванням висновків суду , зазначений у рішенні від 08.09.2021, відповідачем не надано, що суперечить пункту 9 частини 1 статті 129 та статті 129-1 Конституції України, відповідно до яких судове рішення є обов`язковим до виконання.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації подати звіт про виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - задовольнити.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації подати протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали суду звіт про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 у справі №480/3975/21 у частині «Зобов`язання Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 12.03.2021 про встановлення ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу Посвідчення члена сім`ї загиблого, з урахуванням висновків суду».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя С.М. Гелета