Справа № 332/2018/22
Суддя: Погрібна О. М.
Дата ухвалення: 2023-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2018/22
Провадження №: 2-а/332/2/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Погрібної О.М.,

за участю секретаря судового засідання Мацинської О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя справу за позовом адвоката Логачова Володимира Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Адвокат Логачов В.В. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Гладишева Олега Павловича серії БАР № 5845342 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 20 400, 00 грн. та стягнути з відповідача судовий збір в сумі 992, 40 грн на користь позивача.

В обґрунтування заявленого позову зазначив, що 03.09.2022 року інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Гладишевим О.П. було складено постанову БАР № 5845342 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП.

Згідно з вказаною постановою 03.09.2022 року, о 17 годині 28 хвилин водій керував транспортним засобом Хюндай Соната д/н НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1 а ПДР - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.

За постановою накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 20 400, 00 грн.

Вважає, зазначену постанову необґрунтованою та незаконною.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування

транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

У даному випадку позивач 03.09.2022 року не перебував за кермом автомобіля Хюндай Соната д/н НОМЕР_1 та не здійснював керування ним.

Постанову стосовно позивача було складено поліцейським безпідставно, без будь яких доказів щодо його провини. Зазначає, що не вчиняв зазначеного в постанові порушення пункту Правил дорожнього руху.

В користуванні позивача перебуває автомобіль Хюндай Соната д/н НОМЕР_1 , який на праві власності належить його матері ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_1 за рішенням суду позбавлений права керування автомобілем, то користується автомобілем за послугою інших водіїв, яких наймає або запрошує за знайомством.

03.09.2022 року ОСОБА_1 пересувався на автомобілі як пасажир, за кермом перебував водій ОСОБА_3 , який має посвідчення водія категорії В серії НОМЕР_2 , видане ВРЕР № 3 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області.

Приблизно о 17 год 10 хв вони приїхали на вул. Шкільна, де припаркували автомобіль біля тротуару. З-за керма автомобіля вийшов водій ОСОБА_3 , а з салону автомобіля вийшов ОСОБА_1 та його знайомі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На вулиці Шкільна між ОСОБА_1 і його знайомими та групою невідомих осіб виник конфлікт, та хтось викликав на місце поліцію.

Патруль поліції прибув на місце приблизно за 10-15 хвилин.

Після перевірки документів на місці, працівниками поліції було складено стосовно ОСОБА_1 оскаржувану постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП, проте, як сам ОСОБА_1 зазначав на місці складання постанови, що він за кермом не перебував, автомобілем не керував, доказів зворотного надано і представлено не було. Як аргумент, працівниками поліції було зазначено, що автомобіль зареєстровано на матір ОСОБА_1 .

Працівники поліції автомобіль Хюндай Соната д/н НОМЕР_1 під час руху не зупиняли, прибули на місце, коли автомобіль вже було припарковано біля тротуару.

Відповідно до п. 2.2. Правил дорожньою руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Тож, дії ОСОБА_1 , щодо передання керування автомобілем, яким він

користується на законних підставах, іншій особі, яка має право керування автомобілем відповідної категорії, відповідають вимогам ПДР.

Працівники поліції під час адміністративного провадження по справі, зазначених ОСОБА_1 обставин не перевірили і не врахували їх.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2022 року позовну заяву залишено без руху.

20.09.2022 року представником позивача на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 13.09.2022 року подано заяву про усунення недоліків позовної заяви та надано уточнений адміністративний позов.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2023 року замінено неналежного відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області на належного відповідача Департамент патрульної поліції.

Позивач, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Представник позивача адвокат Логачов В.В. в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно з якою просить розглядати справу у його відсутності та у відсутності позивача, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав відзив на позов у порядку та з дотриманням вимог, встановлених ст.ст.162, 167, 269 КАС України, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до вимог ч.3 ст. 205 КАС України його неявка не є перешкодою для розгляду справи. У відзиві зазначено, що перед розглядом справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за допомогою інформаційного порталу Національної поліції та перевіркою за базами даних, було виявлено, що позивач був позбавлений права керування. Таким чином, обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.

В якості доказів на підтвердження вини позивача суду було надано диск з відеозаписом обставин подій, пояснення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані суду докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

03.09.2022 року інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Гладишевим О.П. було складено постанову БАР № 5845342 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП.

Згідно з вказаною постановою 03.09.2022 року, о 17 годині 28 хвилин водій керував транспортним засобом Хюндай Соната д/н НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1 а ПДР - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.

За постановою накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 20 400, 00 грн.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування

транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,чи прийняті(вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Остаточна оцінка поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дається в постанові по справі.

Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, привальним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Натомість, в оскаржуваній постанові поліцейський обмежився лише описом скоєного, на його думку, правопорушення без належної мотивації оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Щодо долученого диску з відеозаписом, то слід зазначити, що на відеозапису не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 автомобілем, як і взагалі самого руху автомобіля, та зупинки автомобіля працівниками поліції.

На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 перебуває поруч з автомобілем, який припарковано біля узбіччя проїзної частини, та на відео він заперечує факт свого керування автомобілем з самого початку спілкування з працівниками поліції.

Долучений відеозапис не містить доказів факту керування ОСОБА_1 автомобілем 03.09.2022 року.

Також, на відеозаписі видно, що ОСОБА_1 перебуває не один поруч з

автомобілем, а з ним перебувають ще двоє чоловіків, які відповідно є

свідками події, проте їх пояснення не долучені до справи.

Щодо пояснень свідків, то слід зазначити, що до справи долучено пояснення трьох свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 проте всі пояснення не містять інформації щодо документів, якими встановлено особи цих свідків.

З пояснень ОСОБА_9 , ОСОБА_6 слідує, що вони переходили дорогу, та на них рухався автомобіль Хюндай Соната д/н НОМЕР_1 , який потім зупинився і до них підійшов водій автомобіля, яким виявився ОСОБА_10 , та почав сварку і вони відчули запах алкоголю.

Проте не зазначають, як їм стало відоме прізвище ОСОБА_10 , і чому вони вважають,що саме він керував автомобілем, а не інша особа, як змогли розгледіти і впізнати водія.

З пояснення ОСОБА_8 слідує, що він взагалі не бачив руху автомобіля, а побачив надорозі сварку між чоловіками і лише тоді підійшов і втрутився.

З огляду на зазначене, вказані пояснення не можуть бути належними доказами у справі, оскільки не встановлюють факту керування автомобілем ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.

Свідки, які були присутні на місці пригоди, щозафіксовано на відеозаписі працівниками поліції не допитувались.

Щодо рапорту патрульного поліції ОСОБА_11 , то з нього вбачається, що патрульні прибули за викликом невідомих за адресою: м. Запоріжжя вул. Шкільна, 6, де вже перебував припаркований біля узбіччя автомобіль Хюндай Соната д/н НОМЕР_1 , тож самого факту руху та зупинки автомобілю працівниками поліції зафіксовано не було.

Також, в рапорті зазначено що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки у встановленому законом порядку, проте відповіднодо ч. 3 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

З відеозапису з нагрудних відеокамер, достовірно вбачається, що ОСОБА_1 перебував біля автомобілю і не керував ним, тож зупинки автомобіля у розумінні п.8.9. ПДР не відбувалось.

Тож, відомості рапорту щодо проведення огляду на місці зупинки автомобілю не відповідають дійсності та не можуть бути взяті судом до уваги в якості підтвердження правомірності постанови.

Крім того, 03.09.2022 року інспектором Гладишевим О.П. були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та ч.3 ст.126 КУпАП.

Згідно з протоколами 03 вересня 2022 року о 16 год. 33 хв. в м. Запоріжжя, вул. Шкільна, 6, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «HyundaiSonata», д.н.з. НОМЕР_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законодавством порядку проводився із застосуванням спеціального технічного засобу "DragerAlcotest 6820". Результат позитивний 2,78%. Тест № 1915. З результатом погодився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом евакуації, про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху.

Крім того, 03 вересня 2022 року о 16 год. 33 хв. в м. Запоріжжя, вул. Шкільна, 6, водій ОСОБА_1 , щодо якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою ВП № 5136832 від 15.10.2007 р. Заводським ВДВС у м. Запоріжжя, Південно-Східного міжрегіонального управління у Міністерстві юстиції м. Дніпро, керував транспортним засобом «HyundaiSonata», д.н.з. НОМЕР_1 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

Однак постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зазначено постановою було встановлено, що під час судового засідання не було доведено факту керування автомобілем «HyundaiSonata», д.н.з. НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 , оскільки вказаний факт не підтверджений жодними доказами, та навпаки, спростований поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт керування автомобілем найманимим водієм з сервісу, що у свою чергу приводить суд до висновку про те, що ОСОБА_1 не був водієм у вказаний день, тому на нього не може бути покладена відповідальність за порушення вимог Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч.ч.4,6 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Належних доказів того, що саме позивач керував транспортним засобом суду не надано.

Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, суд відхиляє дані зазначені у постанові, оскільки у такій не наведено належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем вказаного правопорушення, при винесенні такої повно і всебічно не були дослідженні усі обставини справи.

Таким чином, суд вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В пункті 7 постанови в графі «До постанови додаються» зазначено лише БК 470276. Щодо пояснень свідків, інформація відсутня.

Відповідачем не подано до суду доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, тобто не доведено правомірність оскаржуваної постанови.

Більше того, зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних у ній.

Надані суду письмові заперечення відповідача суд до уваги не бере, оскільки їх суть зводиться лише до правового обґрунтування та порядку винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення з цитуванням норм Закону України «Про національну поліцію», КУпАП та ПДР.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови та вважає, що таку слід скасувати, закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки суду не надано жодних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Вирішуючи питання розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд враховує положення ч.1 ст.139 КАС України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, і вважає необхідним відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати по справі в розмірі 992 гривень 40 копійок.

Керуючись ст.ст.77, 241-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позов адвоката Логачова Володимира Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 1 батальйону 2 роти

Управління патрульної поліції в Запорізькій області Гладишева Олега Павловича

серії БАР № 5845342 про притягнення ОСОБА_1 до

адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП у вигляді

штрафу в сумі 20400, 00 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судових витрат на сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.02.2023.

Сторони та учасники:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місце знаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернст, 3, .

Суддя О.М. Погрібна