Справа № 580/1071/23
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20 лютого 2023 року справа № 580/1071/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової перевірив матеріали адміністративної справи №580/1071/23

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, постановив ухвалу.

14.02.2023 вх.5490/23 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відповідно до ч.2 ст.33, ч.2 ст.40, ст.26 Закону України №1058 здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 з 10.01.2023 пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відповідно до ч.2 ст.33, ч.2 ст.40, ст. 26 Закону України №1058 здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 з 10.01.2023 пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком із застосуванням: показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якого сплачено страхові внески за 2020, 2021, 2022; страхового стажу в кількості 42 роки 9 місяців 7 днів (513 місяців), коефіцієнта стажу 0,57713 з урахуванням кратності 1,35%; довідки про заробітну плату №32 01.06.2005 МОУ «Панаєвська школа-інтернат середньої(повної)вищої освіти Ямало-Ненецького автономного округу за період з 01.07.2000 до 28.08.2005 (62 місяці) з урахуванням офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком (станом на 10.01.2023); доплати за понаднормовий стаж (22 роки) в розмірі 22% від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на 10.01.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити доплату ОСОБА_1 до пенсії по інвалідності за період з 06.09.2005 по 10.01.2023 у сумі: 172137,00 грн (сто сімдесят дві тисячі сто тридцять сім);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити виплати, як компенсацію за порушення Законів України, маніпуляції з документами і моральне приниження особи з інвалідністю II групи у сумі 200000,00 (двісті тисяч) грн та прийняти рішення відповідно до якого зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області акумулювати ці кошти у сумі 200000,00 грн за рахунок зарплати керівника і правників юридичного управління ГУ ПФУ у Черкаській області, та в місячний термін перерахувати ці кошти конкретним особам Монастирищенської об`єднаної громади, які отримали інвалідність під час війни з Росією. Додатково просить притягнути державних службовців ГУ ПФУ у Черкаській області до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності під час прийняття рішення відповідно до п.15 ст.65 Закону України № 889 «Про державну службу».

Вивчивши матеріали позовної заяви, варто зазначити, що вона не відповідає вимогам статті 160, статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому повинна бути залишена без руху для усунення недоліків з огляду на таке.

Позивач в прохальній частині позовної заяви просить «притягнути державних службовців ГУ ПФУ у Черкаській області до дисциплінарної відповідальності за вчинення ними дисциплінарного проступку під час прийняття рішення відповідно до п.15 ст.65 Закону України № 889 «Про державну службу», проте адміністративний суд не може підміняти інший орган виконавчої влади, не перебирає на себе не притаманні суду функції та обов`язки відповідних суб`єктів владних повноважень/публічної адміністрації (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.01.2023 у справі № 9901/278/21.

Позивач стверджує, що пенсія особи з інвалідністю ІІ групи вища порівняно з пенсією по інвалідності в розмірі пенсії за віком, тому відповідач протиправно з 06.09.2005 призначив пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком (посвідчення особи з інвалідністю ІІІ групи від 21.02.2006 НОМЕР_2 ) - вид шифру пенсії 431-3 і до 25.07.2022 не знала до ознайомлення з постановою ВПВС у справі №822/524/18, позаяк у заяві про призначення не зазначається про вибір - призначення саме пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком. Відповідач безпідставно ототожнив заяву про призначення пенсії особі з інвалідністю ІІІ групи із заявою про призначення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком, а з 08.10.2006 пенсії особі з інвалідністю ІІ групи.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

У позовній заяві не зазначено, яке право/інтерес позивача порушено у контексті реалізації яких повноважень суб`єктом - відповідачем з огляду на критерії частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України; позивач не обрає формалізований спосіб захисту відповідно до частини 1 статті 5 КАС України.

Відповідно до частини 4 статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивач не надає довідку ОК5 з використанням електронного кабінету, що формується за будь-який період, починаючи з 2000 року, та містить, зокрема, дані щодо суми заробітку для нарахування пенсії, страхового стажу, сплати страхових внесків) у контексті дослідження страхового стажу позивача; немає доказів відмови у сприянні/наданні допомоги органами ПФУ і доходів та зборів (організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо:внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб та їх використання) підтвердити довідками з реєстрів та публічної звітності страховий стаж про нараховані/несплачені внески роботодавцем у спірний період.

Відповідно до частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Усупереч вимог частини 5 статті 21 КАС України позивачем не сформовано вимоги про вирішення публічно-правового спору щодо якої саме бездіяльності - відмови, позаяк у додатках №10- копія заяви від 25.07.2022 про відмову у призначенні; №11 - копія листа-відповіді від 22.08.2022 про відмову у призначенні; №13 - копія листа-відповіді від 29.08.2022 про відмову у призначенні; №19 - копія відповіді від 06.02.2023 про відмову у призначенні у контексті строків звернення до суду за захистом порушеного права.

Верховний Суд у справі №640/16224/19 (провадження №К/9901/22967/20) зазначає, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що належали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

У контексті формулювання вимоги щодо «матеріальної (майнової) шкоди, а саме, завдання позивачу збитків варто зазначити таке.

Сам по собі факт протиправної поведінки відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №804/6922/16. Згідно з ст. 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 01.04.1994 у роз`ясненні № 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди» в п. 1 зазначається: необхідно розрізняти обов`язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (ст. 623 ЦК України) від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає унаслідок заподіяння шкоди (глава 82 ЦК України).

ВС у справі № 580/2264/20 ЄДРСР 103132103 з висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23 грудня 2020 року у справі від 825/1732/17, та Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17 вбачав: що з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.01.2023 у справі № 9901/278/21.

Під порушенням варто розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, унаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (висновки у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18, у справі №910/7164/19).

Відповідно до частини 4 статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 2, 5, 19, 123, 160, 161, 169, 241, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати позивачеві для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дати отримання копії ухвали.

Позивачем недоліки можуть бути усунуті шляхом надання: обґрунтування змісту і характеру якого саме порушеного права (інтересу) позивача з якого часу і у порушення яких нормативно-правових актів допущено з вини відповідача; надання доказів на підтвердження протиправної бездіяльності відповідача; обрання належного формалізованого способу захисту відповідно до ст.5 КАС України; розрахунків компенсації та обґрунтованого клопотання про поновлення пропуску строку звернення до суду; доказів на підтвердження обставин порушеного права.

У разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з дати підписання та не оскаржується.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА