Справа № 320/11542/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 року м.Київ № 320/11542/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування попередження,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати попередження щодо усунення порушень законодавства про працю від 21.10.2022 №КВ/2/6781-22, винесене Головним управлінням Держпраці у Київській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами проведення позапланового заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування на предмет додержання ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин винесено попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю №КВ/2/6781-22 від 21.10.2022. Позивач вважає попередження протиправним з підстав порушення відповідачем порядку проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування, оскільки під час перевірки була відсутня уповноважена особа ФОП ОСОБА_1 . Наказ на перевірку не містить підпису уповноваженої особи та не вручався позивачу. У акті перевірки зазначено, що ОСОБА_2 є представником позивача, однак жодного документу на представництво інтересів ФОП ОСОБА_1 позивач не видавав. А відтак, враховуючи практику Верховного суду, установивши порушення процедури проведення перевірки, суд не може переходити до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення відповідачем індивідуальних актів, оскільки наслідком такого порушення процедури є визнання протиправними її результатів. Зазначає, що ч. 8 ст. 256 КЗпП України передбачено заборону накладення штрафу за порушення, передбачене абз. 2ч. 2 ст. 265 Кодексу, якщо цьому не передувало здійснення заходу держаного нагляду (контролю). Виключенням є накладення штрафу без здійснення відповідного заходу на підставі рішення суду, яким зафіксовані відповідні обставини. Звертає увагу, що попередження є одним із різновидів адміністративних стягнень за адміністративне правопорушення, тому є таким, що прямо порушує права та обов`язки платника податків. Просить позов задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Також, вказаною ухвалою залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної податкової служби у Київській області.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзив до суду не подав, надіслав клопотання про долучення до матеріалів справи копій письмових доказів, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 оскільки відповідачем не застосовувалися до позивача штрафні санкції, а лише попередження.

Також, від відповідача надійшло клопотання про заміну відповідача, а саме Головного управління Держпраці у Київській області на Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці у порядку правонаступництва.

Розглянувши зазначене клопотання відповідача, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

12.01.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №14 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці», відповідно до п.п.1, 2 якої ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком 1 та утворено як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком 2.

Підпунктом п.3 зазначеної Постанови установлено, що міжрегіональні територіальні органи Державної служби з питань праці, що утворюються згідно з пунктом 2 цієї постанови, виконують завдання і функції територіальних органів Державної служби з питань праці, які ліквідуються згідно з пунктом 1, а саме: Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці завдання і функції Управління Держпраці у Чернігівській області, Головного управління Держпраці у Київській області, Управління Держпраці у Черкаській області.

Згідно підп.1 п. 3 Постанови №14, територіальні органи Державної служби з питань праці, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Державної служби з питань праці і прийняттям рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною службою з питань праці після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про міжрегіональні територіальні органи Державної служби з питань праці, що утворені згідно з пунктом 2 цієї постанови, затвердження положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Відповідно до наказу Державної служби України з питань праці від 05.12.2022 № 233 «Про Можливість забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій», здійснення повноважень та виконання функцій Головного управління Держпраці у Київській області з 06 грудня 2022 року переходять до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.

З огляду на викладене, клопотання про заміну сторони правонаступником підлягає задоволенню.

Третя особа не скористалася правом на надання пояснень, надіслала до суду витребувані судом докази.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Посадовими особами ГУ ДПС у Київській області на підставі Наказу ГУ ДПС V Київській області на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 18.08.2022 №917-п, який виданий на підставі Листа Головного управління Держпраці у Київській області від 10.07.2020, проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатом якої складений акт від 19.08.2022 №5508/10-36-24-07/ НОМЕР_1 про проведення фактичної перевірки з питань отримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Наказ про проведення перевірки та направлення на перевірку від 19.08.2022 №3165/10-36-24-07/ НОМЕР_1 отримано представником за довіреністю ОСОБА_2 , про що свідчить його особистий підпис.

Як убачається з вищевказаного акту інспекційного відвідування, у ході проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 19.08.2022, 21.08.2022 та 23.08.2022, який здійснює господарську діяльність у сфері ресторанного бізнесу за адресою: озеро Верхнє, Київська область, с. Крюківщина, база відпочинку "Характер парк", посадовими особами ГУ ДПС у Київській області відібрані пояснення у адміністраторів бази відпочинку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які офіційно працевлаштовані згідно наказів про прийняття на роботу. Останні в письмових поясненнях повідомили, що не володіють інформацією щодо офіційного працевлаштування офіціанта, бармена, кальянщика, поварів, прибиральниці, які перебувають на території закладу. Також, відібрані пояснення у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , які повідомили, що займаються організацією благодійної ярмарки, яка буде проходити на території закладу. ОСОБА_2 в поясненнях повідомив, що є знайомим ОСОБА_1 .

У акті перевірки зазначено, що вбачається факт наявності неоформлених трудових відносин між ФОП ОСОБА_1 та працівниками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ще 8 осіб, ідентифікувати яких не вдалося.

Також, працівниками ГУ ДПС у Київській області складено Акт обстеження, в якому зазначено, що на території закладу шість чоловік обслуговуючого персоналу, які не надали пояснення по власному бажанню, у зв`язку з чим ідентифікувати осіб не виявилося можливим.

Також, 21.08.2022 повторно складено Акт обстеження у присутності працівників правоохоронних органів, у якому зазначено, що на території закладу присутні парковщик, повар, офіціант, охоронці та інші особи, які покинули територію, у зв`язку з чим ідентифікувати осіб не виявилося можливим.

Зазначений акт перевірки та матеріали перевірки надіслані на податкову адресу позивачу поштовим відправленням з повідомленням про вручення, однак конверт повернувся у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Вказаний акт контролюючим органом направлено до Головного управління Держпраці у Київській області для розгляду та прийняття рішення.

На підставі висновків акта, Головне управління Держпраці у Київській області прийняло попередження щодо усунення порушень законодавства про працю від 21.10.2022 №КВ/2/6781-22, в якому попередило про необхідність додержання законодавства про працю, у тому числі з питання оформлення трудових відносин з працівниками та вимагало невідкладно вжити заходів щодо усунення порушень, а також попередити ГУ Держпраці у Київській області у найкоротший строк, надавши копії підтверджуючих документів.

Також, зазначило, що згідно із вимогами абз. 3 ч.3 ст. 265 КЗпП юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

Вважаючи вказане попередження протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а органи місцевого самоврядування - на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 265 КЗпП, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Частиною 4 ст. 265 КЗпП встановлено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України від 17.07.2013 №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок 509).

Згідно з п. 2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Як вказано вище, посадовими особами ГУ ДПС у Київській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатом якої складений акт від 19.08.2022 №5508/10-36-24-07/ НОМЕР_1 .

Згідно з актом, встановлено факт наявності неоформлених трудових відносин між ФОП ОСОБА_1 та працівниками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ще 8 осіб, ідентифікувати яких не вдалося.

Вказаний акт контролюючим органом направлено до Головного управління Держпраці у Київській області для прийняття рішення.

За наслідками розгляду акта, відповідачем прийнято попередження щодо усунення порушень законодавства про працю від 21.10.2022 №КВ/2/6781-22.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення ГУ ДПС у Київській області порушення проведення перевірки, що є підставою для скасування попередження.

Зокрема, зазначає, що в порушення п. 80.2 ст. 80 ПКУ, ФОП ОСОБА_1 не вручено наказ на проведення перевірки, а акт перевірки не підписаний ні ОСОБА_1 ні його уповноваженою особою, що повністю нівелює наслідки такої перевірки.

Однак, суд не погоджується з такими доводами та зазначає наступне.

Згідно п. 20.1.4 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки, а згідно підпункту 75.1.3 пункту 75.1 вказаної статті фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 ст. 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п.80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України).

Пункт 80.5 статті 80 ПК України передбачає, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 80 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При вирішенні даного спору по суті, суд зазначає, що наказ та направлення на перевірку отримав ОСОБА_2 , який особисто проставив свої підписи на вказаних документах. На зазначених документах вказано, що ОСОБА_2 є представником ФОП ОСОБА_1 за дорученням.

Позивач стверджує, що ОСОБА_2 не є його уповноваженою особою та жодної довіреності позивач на його ім`я не надавав. Наголосив, що до акту перевірки така довіреність не долучена.

Проте, суд вважає такі посилання необґрунтованими з огляду на те, що долучення довіреності до матеріалів перевірки не передбачено нормами ПК України.

У той же час, проведення перевірки згідно із вимогами норм ст. 80 ПК України можливе за умови пред`явлення направлення на проведення такої перевірки, вручення копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки, платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Матеріалами справи підтверджується вручення таких документів під розписку представнику за довіреністю Вовк О.Г., що спростовує доводи позивача про порушення посадовими особами ГУ ДПС у Київській області порядку проведення перевірки.

Щодо посилань позивача на те, що акт перевірки не містить підпису позивача чи його уповноваженої особи, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 86.5 ст. 86 ПКУ акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Згідно із п. 86.6 ст. 86 ПКУ відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Судом встановлено, що Акт відмови від підписання та отримання матеріалів перевірки у матеріалах справи відсутній.

Однак, матеріали справи містять докази надсилання ГУ ДПС у Київській області акту перевірки та матеріалів перевірки на податкову адресу позивачу рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення, однак конверт повернувся у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Таким чином, позивач за власною волею не отримав копію надісланих матеріалів перевірки та не скористався правом на подання своїх заперечень та додаткових документів і пояснень на акт перевірки.

Відсутність у акті перевірки підпису позивача чи посилання на відмову від отримання акту, на думку суду, не може бути самостійною підставою для визнання недійсними рішень контролюючого органу, прийнятих на підставі такого акта, при відсутності порушень правил проведення перевірки.

У той же час, позивачем не наведено та не додано до матеріалів справи будь яких доказів та обґрунтованих пояснень, які б спростовували факт встановленого під час перевірки правопорушення.

Натомість, позивач в обґрунтування позову лише покликається на процедурні порушення проведення перевірки, які зумовлюють протиправність оскаржуваного попередження.

Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно прийнято оскаржуване попередження, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.