Справа № 160/15139/22
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 160/15139/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання: Рівної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України» на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 року (суддя Сидоренко Д.В., м. Дніпро, повний текст ухвали виготовлено 23.12.2022 року) у адміністративній справі №160/15139/22 за позовом Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України» до Східного Офісу Держаудитслужби, Державної аудиторської служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року Державне підприємство «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України» (далі по тексту позивач, ДП «НВД агрофірма «Наукова» НААН України) звернулося до суду з позовом до Державної аудиторської служби України (далі по тексту відповідач 1), Східного офісу Держаудитслужби (далі по тексту відповідач 2), в якому просило, з урахуванням змін, визнати протиправними дії відповідачів щодо включення його до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІІ квартал 2022 року, затвердженого наказом Державної аудиторської служби України від 07.07.2022 року №133, доповненим згідно з наказом Державної аудиторської служби України від 26.07.2022 року №153, надання направлень та відповідних повідомлень протиправними; визнати протиправним та скасувати наказ Державної аудиторської служби України від 26.07.2022 року №153, яким затверджено внесені зміни до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІІ квартал 2022 року, затвердженого наказом Державної аудиторської служби України від 07.07.2022 року №133, відносно проведення державного фінансового аудиту діяльності ДП «НВД агрофірма «Наукова» НААН України» за період з 01.01.2018 року по 30.06.2022 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2022 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 року закрито провадження у справі; роз`яснено ДП «НВД агрофірма «Наукова» НААН України», що вказаний спір має бути вирішено в порядку господарського судочинства.

З ухвалою суду першої інстанції не погодилось ДП «НВД агрофірма «Наукова» НААН України» та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтувало тим, що ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права. Апелянт зазначав, що позивач перебуває в особливому статусі його визнано банкрутом постановою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2011 року у справі №Б29/59/04, отже, на нього розповсюджуються норми Кодексу України з процедур банкрутства; згідно ст.7 якого спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Апелянт зазначав, що господарським судам підвідомчі справи про банкрутство та справи у спорах з майновими та з немайновими вимогами, але щодо яких виникне зобов`язання боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство. Апелянт вважав, що у даному випадку позовні вимоги не змінюють майновий стан позивача, не є спором щодо майна у розумінні Кодексу України з процедур банкрутства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі з підстав того, що дані позовні вимоги слід розглядати у порядку господарського судочинства, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2004 року порушено провадження у справі №Б29/59/04 про банкрутство ДП «НВД агрофірма «Наукова» НААН України». Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2022 року продовжено строк ліквідаційної процедури та повноваження ліквідатора до 21.02.2023 року. Суд зазначив, що критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин, а, також, пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. Згідно з п.8 ч.1 ст.20 ГПК України до справ, що належать до юрисдикції господарських судів, входять справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, зокрема, справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених ПК України. Згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Суд зазначав, що особливістю провадження у справі про банкрутство є те, що врегулювання правовідносин неплатоспроможності боржника вимагає поєднання в одній процедурі як цивільних, так і адміністративних правовідносин щодо його майна (майнових прав) з метою як найповнішого задоволення у ній вимог кредиторів - приватних осіб та контролюючих органів з грошовими вимогами до боржника у черговості, визначеній Кодексом України з процедур банкротства (КУзПБ). При врегулюванні відносин неплатоспроможності законодавець відійшов від принципу їх розподілу за ознаками наявності у сторони (кредитора боржника) владних повноважень чи свободи волевиявлення, що характерно для цивільних правовідносин, об`єднавши їх в єдине провадження у справі про банкрутство з огляду на необхідність формування єдиного реєстру грошових вимог кредиторів та задоволення їх згідно з визначеною законом черговістю та пропорційністю. Зазначене дозволяє ефективно захистити право особи (кредитора, боржника) в межах одного судового провадження, уникаючи розподілу його на способи захисту, характерні для окремих юрисдикцій (адміністративної чи цивільної), тобто, КУзПБ розширив підсудність господарському суду спорів, які виникають у відносинах неплатоспроможності боржника та які раніше розглядалися судами інших юрисдикцій. Суд посилався на ч.2 ст.7 КУзПБ, згідно якої господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи. Такі повноваження суду характерні для адміністративного судочинства, яким розглядаються спори осіб із суб`єктами владних повноважень. Суд зазначав, що відповідно до ст.3 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» державний фінансовий аудит є різновидом державного фінансового контролю і полягає у перевірці та аналізі органом державного фінансового контролю фактичного стану справ щодо законного та ефективного використання державних чи комунальних коштів і майна, інших активів держави, правильності ведення бухгалтерського обліку і достовірності фінансової звітності, функціонування системи внутрішнього контролю. Відповідно до пунктів 3.6, 4.10 Статуту ДП «НВД агрофірма «Наукова» НААН України» агрофірма є державною власністю. Майно агрофірми є державною власністю, закріплене за нею і належить їй на праві господарського відання. Суд врахував, що оскаржувані в даній справі дії та рішення спрямовані на перевірку та аналіз фактичного стану справ щодо законного та ефективного використання державної власності, в тому числі і майна закріпленого за позивачем на праві господарського відання, яке є речовим правом, а тому даний спір є спором щодо майна боржника, у зв`язку з чим спір підлягає розгляду в межах провадження у справі про банкрутство з визначенням юрисдикційності розгляду такого спору господарському суду.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до ЄДРПОУ та Статуту ДП «НВД агрофірма «Наукова» НААН України» є державним підприємством та перебуває у державній власності.

Встановлено, що постановою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2011 року у справі №Б29/59/04 ДП «НВД агрофірма «Наукова» НААН України» визнано банкрутом та перебуває в стані ліквідаційної процедури. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2022 року продовжено строк ліквідаційної процедури та повноваження ліквідатора до 21.02.2023 року.

Встановлено, що наказом Держаудитслужби від 07.07.2022 року №133 було затверджено План проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІІ квартал 2022 року, до якого були внесені наказом від Держаудитслужби від 26.07.2022 року №153 зміни до Плану, а саме внесено до переліку об`єктів, які підлягають державному фінансовому аудиту ДП «НВД агрофірму «Наукова» НААН України». Зміни до Плану були внесені на підставі листа Міністерства фінансів України від 16.02.2022 року №07020-07-5/4839, яке, у свою чергу, посилалось на лист Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра від 31.12.2021 року №04/53-5998вих-21 щодо укладення договорів про надання сільськогосподарських послуг ДП «НВД агрофірма «Наукова» НААН України» без проведення процедури закупівель.

Встановлено, що про проведення державного фінансового аудиту діяльності листом Східного офісу Держаудитслужби від 21.09.2022 року №0405904-15/1720-2022, було повідомлено ліквідатора ДП «НВД агрофірма «Наукова» НААН України».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин, а, також, пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст.20 ГПК України, згідно з п.8 ч.1 цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

Банкрутством як різновидом процедур, що здійснюються в межах спеціалізації господарського судочинства, є судова процедура, яка регламентує правовідносини, що виникають внаслідок нездатності боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів через процедури санації чи ліквідації, які визначені спеціальним Кодексом України з процедур банкрутства, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи, передбачаючи ряд процесуальних норм, які регулюють порядок здійснення судочинства у цих процедурах. Особливістю провадження у справі про банкрутство є те, що врегулювання правовідносин неплатоспроможності боржника вимагає поєднання в одній процедурі як цивільних, так і адміністративних правовідносин щодо його майна (майнових прав) з метою якнайповнішого задоволення у ній вимог кредиторів -приватних осіб та контролюючих органів з грошовими вимогами до боржника у черговості, визначеній Кодексом України з процедур банкрутства, у зв`язку з чим законодавець відійшов від принципу їх розподілу за ознаками наявності у сторони (кредитора боржника) владних повноважень чи свободи волевиявлення, що характерно для цивільних правовідносин, об`єднавши їх в єдине провадження у справі про банкрутство з огляду на необхідність формування єдиного реєстру грошових вимог кредиторів та задоволення їх згідно з визначеною законом черговістю та пропорційністю. Зазначене дозволяє ефективно захистити право особи (кредитора, боржника) в межах одного судового провадження, уникаючи розподілу його на способи захисту, характерні для окремих юрисдикцій (адміністративної чи цивільної).

Відповідно до ч.2 ст.7 Кодекс України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори щодо інших вимог до боржника. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи. Отже, з прийняттям Кодексу України з процедур банкрутства законодавець змінив правила визначення юрисдикції таких спорів, сконцентрувавши розгляд усіх майнових та ряду немайнових вимог в межах однієї судової процедури банкрутства в судах господарської юрисдикції, задля повного та комплексного вирішення усіх правових проблем неплатоспроможної особи (як фізичної, так і юридичної), яка може бути визнана банкрутом (ліквідована) за наслідком такої процедури, що матиме наслідком закриття (припинення) провадження з розгляду спорів у всіх інших юрисдикційних органах з вимогами до неї.

Вирішуючи спір щодо предметної підсудності даної справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що відповідно до частин 1, 2, 4 ст.60 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд призначає ліквідатора банкрута з урахуванням вимог, установлених цим Кодексом, з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України. Ліквідатор виконує свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Кодексом. У ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом.

У свою чергу ліквідатор, відповідно до ч.1 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства з дня свого призначення, зокрема, приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута.

Відповідно до ст.3, ч.1 ст.8, ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» державний фінансовий аудит є різновидом державного фінансового контролю і полягає у перевірці та аналізі органом державного фінансового контролю фактичного стану справ щодо законного та ефективного використання державних чи комунальних коштів і майна, інших активів держави, правильності ведення бухгалтерського обліку і достовірності фінансової звітності, функціонування системи внутрішнього контролю. Результати державного фінансового аудиту та їх оцінка викладаються у звіті. Орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль, зокрема, за виконанням функцій управління об`єктами державної власності і цільовим та ефективним використанням коштів державного бюджету. Звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю, порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Аналізуючи вище приведене законодавство, суд апеляційної інстанції зазначає, що спір за позовом ДП «НВД агрофірма «Наукова» НААН України», яке є банкрутом про визнання протиправним та скасування наказу про проведення державного фінансового контролю Державною аудиторською службою є майновим за своєю правовою природою, оскільки за наслідком державного фінансового контролю може виникнути право звернення до суду контролюючого органу, яким є Державна аудиторська служба, в інтересах держави, з позовом про стягнення збитків, які виникли у зв`язку з порушенням законодавства з питань збереження і використання активів.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що спір підлягає розгляду в межах провадження у справі про банкрутство з визначенням юрисдикційності розгляду такого спору господарському суду, оскільки оскаржувані в даній справі дії та рішення спрямовані на перевірку та аналіз фактичного стану справ щодо законного та ефективного використання державної власності, в тому числі і майна закріпленого за ДП «НВД агрофірма «Наукова» НААН України» на праві господарського відання. Розгляд даної справи поза справою про банкрутство, в суді іншої юрисдикції стосовно протиправності проведення контролюючим органом державного фінансового контролю, є неефективним як для захисту прав кредиторів, так і для захисту прав боржника. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в матеріалах справи є невирішене судом адміністративної юрисдикції клопотання ТОВ «Агроцентр-Україна» , яке є кредитором ДП «НВД агрофірма «Наукова» НААН України», про вступ у справу на стороні позивача у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що даний спір виник після визнання ДП «НВД агрофірма «Наукова» НААН України» банкрутом, а вимоги особи, яка є банкрутом про оскарження дій та рішень спрямованих на перевірку та аналіз фактичного стану справ щодо законного та ефективного використання майна, закріпленого за нею на праві господарського відання, є спором щодо майна боржника, внаслідок чого даний спір підлягає розгляду в межах провадження у справі про банкрутство з визначенням юрисдикційності розгляду такого спору господарському суду.

Суд апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, керується судовою практикою, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №905/2030/19 (905/1159/20).

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук України» - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 року у адміністративній справі №160/15139/22 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова