Справа № 340/5135/22ДСК
Суддя: В.В. Науменко
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/5135/22ДСК

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка виразилась у невиплаті заробітної плати та додаткових виплат;

- стягнути з військової частини НОМЕР_2 недоплачені суми заробітної плати, премії та бойових за безпосередню участь в бойових діях, в загальній сумі 608869,15 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що з 07.03.2022 він проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 , а з 21.05.2022 приймає безпосередню участь у бойових діях. Зазначає, що його заробітна плата складає 12800 грн., державна премія 30000 грн. Також зазначає, що за період з 21.05.2022 по 01.10.2022 позивачу мали бути сплачені бойові у розмірі 100000 грн. на місяць на загальну суму 346866,70 грн. За підрахунками позивача, всього за період з 07.03.2022 по 01.08.2022 відповідач мав сплатити йому заробітної плати на суму 680760,67 грн., а фактично сплатив лише 71891,52 грн., різниця складає 608869,15 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 14.11.2022 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій. Цією ж ухвалою витребувано у відповідача інформацію та документи, необхідні для повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, а також визнано недоцільним виклик заявлених позивачем свідків (а.с.13-14).

Відповідачу копію ухвали та адміністративного позову 16.11.2022 року направлено поштовим відправленням з повідомленням про вручення, однак повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

22.12.2022 суд ухвалою витребував у відповідача необхідні для розгляду справи докази та продовжив процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву, встановивши відповідачеві п`ятиденний строк для подання відзиву на адміністративний позов з дня вручення даної ухвали. Таку ухвалу судом направлено відповідачу на вказану у позові адресу, на відому суду можливу адресу дислокації та на юридичну адресу Міністерства Оборони України, водночас, за жодною з зазначених адрес поштове відправлення відповідачем отримано не було.

05.01.2023 року представником відповідача (за довіреністю) ОСОБА_2 отримано ухвалу про відкриття провадження, копію адміністративного позову з доданими матеріалами та ухвалу про витребування доказів (а.с. 25-26).

10.01.2023 року суд ухвалою продовжив процесуальний строк розгляду справи на 20 днів (а.с. 27).

23.01.2023 року відповідачем надано суду відзив на позовну заяву та відповідні докази (а.с. 31-144).

З наданого відповідачем відзиву вбачається, що відповідачем позов не визнається у повному обсязі, відповідач наполягає на здійсненні ним усіх належних позивачу виплат сум грошового утримання. Зазначає, що позивач з 22.07.2022 вибув до іншої військової частини та з цієї дати знятий з усіх видів грошового утримання у в/ч НОМЕР_2 , а отже відповідач не може нести відповідальність за нарахування та виплату позивачу грошового утримання починаючи з цієї дати. Вказує, що 29.05.2022 позивач самовільно залишив бойові позиції, що має ознаки злочину, передбаченого ст.ст. 402, 408, 429 КК України, у зв`язку з чим відповідні відомості внесені до ЄРДР, а з 05.06.2022 за цим фактом тривало службове розслідування, протягом якого позивач був усунений від виконання службових обов`язків. У зв`язку з вказаними подіями, керуючись Дисциплінарним Статутом ЗСУ та низкою нормативних актів Міністерства оборони, позивачу за травень 2022 року грошове забезпечення нараховувалось виключно у складі посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження служби; за червень 2022: до моменту усунення від службових обов`язків у повному обсязі, а починаючи з наступного дня з моменту усунення від виконання службових обов`язків лише у складі посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, до дня закінчення службового розслідування.

Враховуючи такі обставини, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 31.01.2023 продовжено процесуальний строк розгляду справи на 10 днів.

13.02.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що позивач наполягає на задоволенні позову, а доводи відзиву, наданого відповідачем, вважає надуманими та такими, що не спростовують позовні вимоги. У відповіді на відзив позивач також пов`язує виплату йому грошового забезпечення у неналежному, на його думку, розмірі через розтрату, за його твердженням, належних йому грошових коштів службовими особами відповідача; вказує на неналежність та недопустимість наданих відповідачем доказів копій документів, у тому числі з грифом «ДСК» (а.с. 156-167).

Дослідивши надані сторонами докази та письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 07.03.2022 №31, солдата ОСОБА_1 призначено на посаду за штатом воєнного штату та зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення (а.с. 8).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 22.07.2022 №168, солдата ОСОБА_1 з 22.07.2022 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 та наказано вважати таким, що справи і посаду здав та вибув для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_4 (а.с. 71).

Зазначені відомості також знаходять своє підтвердження у копії військового квитка серії НОМЕР_5 (а.с. 9-11).

Отже, позивач перебував у списках військової частини НОМЕР_2 у період з 07.03.2022 по 22.07.2022 включно.

Також судом встановлено, що позивач дійсно приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у період з 20 по 29 травня 2022 року, що підтверджується довідкою командира в/ч НОМЕР_2 від 12.01.2023 №81 (а.с. 73), а також у Херсонській області у період з 22.09.2022, що підтверджується довідкою командира в/ч НОМЕР_6 від 29.12.2022 №228 (а.с. 162).

Таким чином, під час проходження військової служби у складі в/ч НОМЕР_2 позивач приймав участь у бойових діях у період часу з 20 по 29 травня 2022 року.

Судом встановлено, що позивачу за березень та квітень 2022 року грошове забезпечення сплачувалось у повному обсязі, що підтверджується довідкою по нарахуванню та виплаті грошового забезпечення (а.с. 57), копією лицьового листа (а.с. 7) та сторонами не заперечується.

Водночас, наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 05.06.2022 №88, за невиконання обов`язків служби у бойовій обстановці солдата ОСОБА_1 усунуто від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування (а.с. 74-75). Цим же наказом призначено проведення службового розслідування.

На виконання наказу №88 від 05.06.2022, наказом командира в/ч НОМЕР_2 №121 від 05.06.2022 солдату ОСОБА_1 , якого усунуто від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування, визначено виплачувати грошове забезпечення виходячи із розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків, не нараховувати та не виплачувати додаткову винагороду, передбачену Постановою КМ від 28.02.2022 №168 (а.с. 79-84).

Результати службового розслідування, призначеного наказом №88 від 05.06.2022, викладені у наказі командира в/ч НОМЕР_2 від 29.08.2022 №230/ДСК, відповідно до якого службове розслідування визнано закінченим, вирішено позивача до дисциплінарної відповідальності не притягувати (а.с. 128-138).

Таким чином, службове розслідування, у зв`язку з проведенням якого позивача було усунуто від виконання службових обов`язків, закінчено 29.08.2022, тобто вже після вибуття позивачем для подальшого проходження військової служби у іншій військовій частині.

Отже, у період часу з 06.06.2022 по 22.07.2022 військовою частиною НОМЕР_2 позивачу нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення виходячи лише із розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років, що підтверджується довідкою по нарахуванню та виплаті грошового забезпечення (а.с. 57), копією лицьового листа (а.с. 7), копією грошового атестату (а.с. 72), витягу з наказу по стройовій частині №168 від 22.07.2022 (а.с. 71), наказом №121 від 05.06.2022 (а.с. 79-84), а також поясненнями відповідача, викладеними у відзиві.

Крім цього, з пояснень відповідача, викладених у відзиві, судом встановлено, що позивачу за травень 2022 року грошове забезпечення також не виплачувалось у повному обсязі, а лише виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження служби, що також підтверджується довідкою по нарахуванню та виплаті грошового забезпечення (а.с. 57), копією лицьового листа (а.с. 7) та копією грошового атестату (а.с. 72).

За період з 01 по 05 червня 2022 року включно грошове забезпечення позивачеві нараховувалось та сплачувалось у повному обсязі, що також підтверджується матеріалами справи, переліченими вище.

Всього за березень-липень 2022 року позивачу нараховано та виплачено грошове забезпечення на загальну суму 99618,81 грн., що підтверджено довідкою по нарахуванню та виплаті грошового забезпечення (а.с. 57).

Отже спірним у цій справі є правомірність зменшення розміру грошового забезпечення позивачу за травень 2022 року та у період часу з 06.06.2022 по 22.07.2022.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII (у подальшому Закон 2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Посадові оклади військовослужбовцям виплачуються у розмірах, визначених додатками 1, 2, 12 і 13 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (зі змінами) (далі - постанова № 704).

Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (надалі Порядок №260), затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Пунктами 2, 3 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення включає:

щомісячні основні види грошового забезпечення;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:

посадовий оклад;

оклад за військовим званням;

надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:

підвищення посадового окладу;

надбавки;

доплати;

винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту;

премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану;

допомоги.

Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Пунктом 7 Порядку №260 визначено, що військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Як зазначалось вище, суд встановив, що позивач перебував у списках особового складу в/ч НОМЕР_2 у період з 07.03.2022 по 22.07.2022, а відтак вимоги позивача у частині його розрахунків сум невиплаченого грошового забезпечення понад вказаний період - по 01.08.2022 та навіть по 01.10.2022, є безпідставними та необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 47 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» №551-XIV, невиконання (неналежне виконання) службових обов`язків, що призвело до людських жертв чи інших тяжких наслідків або створило загрозу настанню таких наслідків, є підставою для усунення такого військовослужбовця від виконання службових обов`язків.

Рішення про усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків приймається прямим командиром (начальником).

Про цей факт видається у триденний строк із дня прийняття посадовою особою такого рішення письмовий наказ про проведення службового розслідування.

Судом встановлено, що відповідно до наказу №88 від 05.06.2022 позивача було усунуто від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування, яке, відповідно до змісту наказів №88 від 05.06.2022 та №230/ДСК від 29.08.2022, тривало з 06.06.2022 по 29.08.2022.

Пунктом 1 Розділу ХХІХ Порядку №260 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або повноважень на посаді, виплачується виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків (відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді), і до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.

Отже, у період часу з дня, наступного за днем усунення від службових обов`язків 06.06.2022, по день вибуття позивача до іншої військової частини 22.07.2022 (оскільки позивач на той час все ще був усунутий від виконання службових обов`язків), позивачу у відповідності до вимог п. 1 розділу ХХІХ Порядку №260 мало бути виплачено грошове забезпечення виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Матеріали справи свідчать про те, що у зазначений період позивачу виплачувалось грошове забезпечення саме у встановленому Порядком №260 розмірі, тобто відповідач, визначаючи розмір грошового забезпечення позивача наказом №121 від 05.06.2022 виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років, діяв на підставі та у межах наданих законом повноважень, такі дії відповідача є правомірними, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню також не підлягають.

Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (дані Постанова №168), пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

07.07.2022 Постанова №168 доповнена пунктом 2-1, відповідно до якого порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Дія цього пункту застосовується з 24.02.2022.

Питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, регулюється рішенням (окремим дорученням) Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, пунктом 9.6 якого передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. або 30000 грн. не включаються військовослужбовці, усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника) до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника). Пунктом 14 цього доручення визначено, що воно застосовується з 01.06.2022.

Отже, оскільки позивача наказом №88 від 05.06.2022 було усунуто від виконання службових обов`язків, у період такого усунення (з 06.06.2022 по 22.07.2022) відповідачем обґрунтовано не нараховувалось та не виплачувалось позивачу суми додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Таким чином, у вказаній частині позовні вимоги також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Водночас, судом встановлено та відповідачем не заперечується, що за травень 2022 року відповідачем не виплачувалась позивачу частина грошового забезпечення.

Так, судом встановлено, що позивачу за травень 2022 року грошове забезпечення не виплачувалось у повному обсязі, а лише виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та надбавки за особливості проходження служби.

Вказані обставини не заперечуються відповідачем, яким у відзиві, серед іншого, зазначається, що за травень 2022 року позивачу не виплачувалась премія та додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, оскільки позивачем, за твердженням відповідача, вчинено дисциплінарний проступок самовільне залишення бойових позицій.

Разом з тим, суд наголошує, що матеріали справи не містять жодних документів, на підставі яких відповідачем позбавлено позивача зазначених видів грошового забезпечення.

Зокрема, з наданих до суду матеріалів вбачається, що позивач у травні 2022 року не був усунутий від виконання службових обов`язків, за наслідками проведення службового розслідування, проведеного за фактом самовільного залишення бойових позицій, позивач наказом від 29.08.2022 №230/ДСК до дисциплінарної відповідальності притягнутий не був.

Відомостей про притягнення позивача до дисциплінарної чи іншої відповідальності за події чи вчинки, які мали місце у травні 2022 або раніше, матеріали справи не містять.

Посилання відповідача на п. 10 Телеграми Міністра Оборони України від 25.03.2022 №248/1298 як на підставу не виплачувати у травні 2022 року додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, суд не приймає, оскільки матеріалами справи не доведено факту відмови останнього виконувати бойові накази (розпорядження) або ж вчинення ним інших дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення.

Посилання відповідача на п. 5 розділу XVI Порядку №260 як на підставу невиплати позивачу щомісячної премії за травень 2022 року суд також не приймає, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів невиходу позивача на службу (навчання) без поважних причин у зазначений період часу.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що передбачено ч. 2 ст. 77 КАС України.

На думку суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування правомірності своїх дій та бездіяльності з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 КАС України, не виконав.

Отже, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача щодо невиплати грошового забезпечення позивачу у повному обсязі за травень 2022 року є протиправною, а права позивача у цій частині підлягають поновленню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за травень 2022 року у повному обсязі, включно з щомісячною премією та додатковою винагородою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати сторонами не понесені.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) задовольнити частково.

Визнати протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у повному обсязі за травень 2022 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за травень 2022 року у повному обсязі, включно з щомісячною премією та додатковою винагородою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду В.В. Науменко