Справа № 500/3294/21
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №500/3294/21
16 лютого 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:
головуючого судді Мартиць О.І.
секретаря судового засідання Холоденко В.В.
представника Головного управління ДПС у Тернопільській області Гукалюка Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу
Ухвалою суду від 20.12.2021 прийнято відмову Головного управління ДПС у Тернопільській області від позову до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу по платежу податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 198462,33 грн.
Закрито провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу по платежу податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 198462,33 грн.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 позов Головного управління ДПС у Тернопільській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задоволено.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг в сумі 804075,87 грн по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 позов задоволено та стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг в сумі 67134,42 грн по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

16.01.2023 від представника позивача через відділ документального забезпечення суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі - 494740,74 грн (пеня).

Зазначає, що в ході розгляду даної адміністративної справи №500/3294/21 поза увагою суду залишилось зобов`язання відповідача щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, зокрема щодо пені по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на занижене податкове зобов`язання визначене податковим повідомленням-рішенням №2 від 12.02.2019 за період з 19.02.2017 по 24.02.2019 та пеню утворену, у зв`язку із несплатою узгодженого грошового зобов`язання у встановлені законодавством строки за період з 30.11.2016 по 29.02.2020 на загальну суму - 494740,74 грн.

Ухвалою суду від 17.01.2023 призначено судове засідання для розгляду заяви Головного управління ДПС у Тернопільській області про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №500/3294/21 на 26.01.2023.

26.01.2023 судове засідання не проводилося у зв`язку із повітряною тривогою та відкладено на 06.02.2023, про що складено довідку секретарем судового засідання.

Ухвалою суду від 06.02.2023 розгляд заяви відкладено на 16.02.2023.

15.02.2023 представником позивача подано до суду для долучення до матеріалів справи №500/3294/21 розрахунки пені по платежу податок на доходи фізичних осіб та світлокопію витягу з ІКПП "історія недоїмки" по Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

16.02.2023 в судовому засіданні представник Головного управління ДПС у Тернопільській області подану 16.01.2023 заяву про ухвалення додаткового додаткового рішення підтримав повністю та просив задовольнити з мотивів, викладених у ній.

Відповідач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та його представник адвокат Щербатюк О.Д. в судове засідання 16.02.2023 не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, клопотань не подали, що в силу вимог частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду заяви по суті в їх відсутності за наявними матеріалами.

При вирішенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, суд виходить з наступного.

Згідно пункту 1 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. (частина четверта статті 252 КАС України)

Системний аналіз наведених норм дає підстави для формулювання правового висновку щодо застосування статті 252 КАС України, відповідно до якого додаткове рішення у справі після його ухвалення стає невід`ємною частиною основного рішення по суті позовних вимог, отже, незалежно від результату вирішення ним передбачених частиною першою статті 252 КАС України вимог або питань, процесуальна форма його викладення та порядок його оскарження є таким, що і для основного рішення у справі. Означені у частині першій статті 252 КАС України питання не можуть вирішуватись по суті шляхом постановлення ухвали про відмову в ухваленні додаткового судового рішення. Така ухвала постановляється виключно у випадку відсутності передбачених законом підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

У випадку, коли суд визнає, що ним не було вирішено питання щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення в основному судовому рішенні, в такому випадку суд розглядає дане питання та має ухвалити судове рішення у формі "додаткового рішення" або "додаткової постанови" з урахуванням форми ухваленого основного судового рішення.

Зазначену правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 19.03.2020 по справі №640/6209/19.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області було подано позовну заяву про стягнення податкового боргу з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в сумі 1564413,41 грн, в т.ч. по платежах:

податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 198462,33 грн (основний платіж),

податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування 1365951,08 грн (основний платіж 848832,20 грн, штрафні санкції 22378,14 грн, пеня 494740,74 грн)

Ухвалою суду від 20.12.2021 закрито провадження щодо частини позовних вимог по платежу податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 198462,33 грн.

Рішенням суду від 20.12.2021 задоволено позов в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 804075,87 грн по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Ухвалою суду від 20.12.2021 зупинено провадження в частині стягнення податкового боргу в розмірі 67134,42 грн до набрання законної сили судовим рішенням у справі №500/8544/21 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.02.2019 №2 та податкової вимоги від 06.04.2021 №15384-13.

Рішенням суду від 06.12.2022 позов задоволено та стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг в сумі 67134,42 грн по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

В мотивувальній частині судового рішення зазначено, що заборгованість по платежу податок на доходи фізичних осіб виникла у зв`язку із несплатою узгодженого податкового зобов`язання нарахованого згідно податковими деклараціями від 25.01.2021 на суму - 543966,77 грн, від 07.02.2020 на суму - 60083,97 грн, від 28.01.2019 на суму - 200025,18 грн та податкового повідомлення-рішення №2 від 12.02.2019 на загальну суму - 67134,42 грн, винесеного на підставі акта перевірки від 04.02.2019 №119/19-00-13-02/ НОМЕР_1 , яким зокрема встановлено заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, отриманих від провадження господарської діяльності за 2016 та 2017 роки. Також нараховано пеню на занижене податкове зобов`язання визначене податковим повідомленням-рішенням №2 від 12.02.2019 за період з 19.02.2017 по 24.02.2019 та пеню утворену, у зв`язку із несплатою узгодженого грошового зобов`язання у встановлені законодавством строки за період з 30.11.2016 по 29.02.2020.

Таким чином суд не вирішив питання стягнення пені, хоча судом досліджувалися докази її нарахування за вказаний вище період, а тому з огляду на викладене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове судове рішення, яким доповнити судове рішення від 06.12.2022 по справі №500/3294/21 та стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 494740,74 грн (пеня).

При цьому суд враховує, що згідно підпунктами 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Так, відповідно до підпунктів 129.1.1, 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом, при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Відповідно до абзацу одинадцятого пункту 521 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Як слідує з матеріалів справи відповідачу нараховано пеню по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на занижене податкове зобов`язання визначене податковим повідомленням-рішенням №2 від 12.02.2019 за період з 19.02.2017 по 24.02.2019 на загальну суму 11664,60 грн та пеню утворену, у зв`язку із несплатою узгодженого грошового зобов`язання у встановлені законодавством строки за період з 30.11.2016 по 29.02.2020 на загальну суму 483076,14 грн, а всього - 494740,74 грн, що і було заявлено в позовній заяві.

На даний час визначена сума пені відповідачем не сплачена в добровільному порядку, а тому підлягає стягненню в примусовому порядку за рішенням суду.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву позивача Головного управління ДПС у Тернопільській області про ухвалення додаткового рішення суду задовольнити.

Ухвалити додаткове судове рішення у справі №500/3294/21, яким стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 494740 (чотириста дев`яносто чотири тисячі сімсот сорок) грн 74 коп. (пеня).

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, );

відповідач:

- Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.