Справа № 520/4278/22
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 р. Справа № 520/4278/22

Харківський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене ч.3 ст. 29 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 20% та відмови у виплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2018-2020 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, починаючи з 13.09.2021 року, включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене ч. З ст. 29 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 25% та виплатити грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій станом на день її призначення, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2018-2020 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що під час звернення до відповідача у 2021 році з метою призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» вона подавала заяву саме про призначення такої пенсії в перший раз, а відтак заявник розраховувала, що пенсійним органом буде використано показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення такого виду пенсії (пенсії за віком). Позивач звернула увагу суду, що у рамках саме Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» їй пенсію раніше не призначалось, а у 2017 році їй була призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому має місце не переведення з одного виду пенсії на інший, а саме призначення у 2021 році пенсії за віком в перший раз. З огляду на зазначене, відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у нарахуванні підвищення до пенсії згідно ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію (після 55 років) та у виплаті десяти місячних пенсій, що слугувало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу через систему "Електронний суд" та доставлена в електронний кабінет користувача 09.06.2022.

Представником відповідача надано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог та вказав, що оскільки ОСОБА_2 у 2017 році уже була призначена пенсія за вислугою років, а у 2021 році позивач звернулась до органів пенсійного фонду із заявою саме про перехід на інший вид пенсії (пенсії за віком), то у даному випадку позивача було саме переведено з пенсії за вислугою років на пенсію за віком. Відтак, позивач позбавлена права на отримання підвищення до пенсії згідно ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію (після 55 років) та у виплаті десяти місячних пенсій, оскільки такі виплати нараховуються лише тим пенсіонерам, яким до цього інший вид пенсії не був призначений. З огляду на вказане, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 10.10.2017 року подала до Київського ОУ ПФУ м. Харкова заяву про призначення пенсії за вислугою років, у зв`язку зі звільнення за власним бажанням з посади учителя початкових класів Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 62 Харківської міської ради Харківської області, про що міститься запис № 8 у трудовій книжці позивача.

За результатом розгляду вказаної заяви позивача, Київським ОУ ПФУ м. Харкова прийнято рішення № 56 від 11.12.2017 року про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 10.10.2017 року, що підтверджується витягом з пенсійної справи позивача, який залучений відповідачем до матеріалів справи на вимогу ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 року.

В подальшому, ОСОБА_1 була прийнята на роботу з 12.10.2017 року на посаду вчителя початкових класів Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 62 Харківської міської ради Харківської області, що підтверджується записом № 9 в трудовій книжці позивача.

У зв`язку з виходом пенсіонера на роботу, нарахування та виплата пенсії за вислугою років позивачу була призупинена з 12.10.2017 року.

13.09.2021 року ОСОБА_1 подала до пенсійного органу заяву про перехід на пенсію за віком, на підставі чого заявника переведено на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», що підтверджується рішенням пенсійного органу № 56.

Не погодившись із обставинами переведення з одного виду пенсії на інший, листом від 15.11.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Відділу обслуговування громадян №11 ГУ ПФУ в Харківській області, в якому просила призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2018-2020 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% починаючи з дна призначення та виплатити грошову допомогу розмірі десяти місячних пенсій.

Листом від 22.12.2021 року № 2000-0213-8/162047 Відділом обслуговування громадян №11 ГУ ПФУ в Харківській області надано відповідь на вказане звернення заявника та зазначено, що оскільки ОСОБА_1 саме переведено з пенсії за вислугою років (яка призначена в 2017 році) на пенсію за віком, то у розумінні Закону України № 1058 не можливо застосувати показник середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 року.

Позивач, не погодившись із вищезазначеними діями відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що з`ясування обставин того, чи мало місце у даному випадку призначення у 2021 році позивача пенсії за віком в перший раз, чи пенсіонера переведено з пенсії за вислугою років на пенсію на віком залежить визначення наявності чи відсутності у позивача права на перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, обчислені як середній показник за 2018-2020 року, отримання підвищення до пенсії згідно ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію (після 55 років) та у виплаті десяти місячних пенсій.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ст. 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону №1058-ІV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою: Зв = З + Зд, де: Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зд - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частини третьої статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу), і яка визначається за формулою: Зд=Д/Тх-100%, де Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону; Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) за періоди сплати страхових внесків за застрахованих осіб, зазначених у пунктах 8, 13 і 14 статті 11 цього закону та за періоди, які включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, враховується мінімальний розмір заробітної плати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відтак, наведені приписи свідчать про те, що лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, суд зазначає, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, якщо має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Судом з витягів з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено, що позивачу 10.10.2017 року за її заявою була призначена пенсія відповідно до Закону України " Про пенсійне забезпечення" як працівнику освіти.

Проте, з 13.09.2021 позивачу виплачується пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач звернувся вперше, враховуючи те, що Закон України " Про пенсійне забезпечення" передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, отримуючи у 2017 році пенсію за Законом України " Про пенсійне забезпечення" позивач не користувалась жодним із видів передбачених пенсій, встановлених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тому, призначення позивачеві пенсії за віком у 2021 році відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є призначенням пенсії вперше.

Суд зазначає, що Верховний Суд у подібних правовідносинах неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що у випадку, якщо особа, яка вже отримує пенсію за одним законом виявила бажання отримувати пенсію, право на яку визначене іншим законом, то має місце саме призначення пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно із частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце саме призначення в 2021 році позивачу пенсії за віком в перший раз, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком, тобто за 2018-2020 роки.

Відтак, відповідач протиправно при призначенні позивачу пенсії за віком з 13.09.2021 застосував показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески та який враховано для обчислення пенсії, за 2014 - 2016 роки, чим порушив права позивача та охоронювані законом інтереси, які підлягають судовому захисту.

Окрім цього, позивач вважає, що при обчисленні розміру її пенсії за віком із 13.09.2021 відповідач протиправно не встановив до її пенсії, передбачене ч. 3 ст. 29 Закону №1058-IV, підвищення розміру пенсії, розраховане, виходячи з 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, ніж це передбачено чинним законодавством.

Своєї позиції щодо заявленого ОСОБА_1 позову в цій частині відповідачем у відзиві на позовну заяву не повідомлено, заперечень змісту позовних вимог щодо наявності або ж відсутності підстав для встановлення позивачу передбаченого ч. 3 ст. 29 Закону №1058-IVпідвищення розміру пенсії суду не подано.

Оцінюючи правомірність поведінки відповідача в цій частині, суд виходить із наступного.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набуття нею права на пенсію за віком 21.08.2016 року (при досягненні 55 років), ОСОБА_1 виявила бажання отримувати пенсію за віком з більш пізнього строку, продовжуючи працювати, що підтверджується витягом з електронної пенсійної справи позивача.

На момент звернення за призначенням пенсії за віком (13.09.2021 року) позивачу виповнилося 60 років 0 місяців 22 дня.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.

Окрім цього, суд зауважує, що обов`язкова умова не отримання раніше жодного виду пенсії для встановлення підвищення до пенсії за більш пізній вихід на пенсію за віком передбачена виключно для встановлення підвищення до пенсії відповідно до ч. 2 ст.29 Закону №1058-IV, за змістом якої жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія з переліку, який визначений саме Законом № 1058.

Отже, для збільшення розміру пенсії у зв`язку з відстрочкою її призначення необхідними умовами є досягнення пенсійного віку, встановленого Законом №1058-IV, наявність страхового стажу, здобутого після досягнення пенсійного віку.

Вказана позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 17.05.2019 по справі №511/777/17.

При цьому, наявність у позивача відповідного страхового стажу для призначення пенсії за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не є спірним у даній справі та не заперечується відповідачем, своєї позиції відповідач щодо наявності або ж відсутності підстав для встановлення вказаного підвищення пенсії ОСОБА_1 , пенсійний орган у відзиві на позовну заяву не повідомив.

Таким чином, суд звертає увагу, що для підвищення пенсії на підставі ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 обов`язковою є сукупність наступних умов: звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абзацом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку згідно з 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; відсутність попереднього призначення пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 , як особа: яка 21.08.2016 року досягла 55 річного віку для виходу на пенсію за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; продовжувала працювати та сплачувати до пенсійного фонду відповідні внески із заробітної плати; не подавала до 13.09.2021 року заяви про призначення пенсії за віком на встановлених Законом №1058-IV умовах, набула право на отримання з 13.09.2021 року (дня призначення пенсії за віком) підвищення до пенсії з розрахунку 25 % (2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію з 21.08.2016 року по 13.9.2021 року), передбаченого ч. 3 ст. ст. 29 Закону №1058-IV

Щодо дотримання відповідачем у спірних правовідносинах приписів пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 за № 1191 в частині відмови у виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 (далі Порядок № 1191), грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд звертає увагу, що відповідачем не оспорюється наявність у позивачки необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах, що є однією із умов для отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

При цьому, після призначення пенсії за вислугу років у 2017 році позивач фактично не отримувала відповідний вид пенсії, оскільки виявила бажання працювати далі, що підтверджується витягом з електронної пенсійної справи позивача. Документального підтвердження зворотнього (а саме отримання призначеної за вислугу років пенсії) відповідачем не надано.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується законодавцем з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (для жінок 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах, вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Отже, системний аналіз пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Порядку № 1191 свідчить, що отримання особою до виходу на пенсію за віком будь-якого виду пенсії, який передбачений відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, є перешкодою для призначення спірної грошової допомоги. При цьому законодавство не ставить право особи на допомогу в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до досягнення пенсійного віку.

За змістом вказаної норми отримання зазначеної грошової допомоги визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 22 лютого 2018 року (справа № 310/3774/17) та від 27 листопада 2018 року (справа № 328/1619/17).

Таким чином, враховуючи те, що судовим розглядом встановлено факт призначення ОСОБА_1 пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в перший раз 13.09.2021 року, позивач має необхідний страховий стаж, виявила бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку (після досягнення 60 років, хоча пенсійного віку досягла в 55 років), то суд приходить до висновку, що позивач з 13.09.2021 року набула право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Окремо суд зауважує, що відповідачем у листі від 22.12.2021 року № 2000-0213-8/162047 взагалі не надано оцінку зверненню позивача щодо виплати вказаної допомоги, а у відзиві на позов не конкретизовано підстав відмови у нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій., у відповідності до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на вказане, з метою відновлення порушених прав позивача на соціальний захист, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти пенсій, відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки.

На підстав викладеного, обираючи найбільш ефективний спосіб захисту порушених прав позивача у межах спірних правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо застосування при призначенні з 13.09.2021 року пенсії за віком ОСОБА_1 згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки без включення до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбаченого ч. 3 ст. 29 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 25% та щодо відмови у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти пенсій, відповідно до п.7 -1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити ОСОБА_1 з 13.09.2021 перерахунок та виплату призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням для обчислення пенсії середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % та із урахуванням різниці, що вже була виплачена, включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 25 % згідно ч. 3 ст. ст. 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити ОСОБА_1 виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти пенсій, відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки.

Разом з тим, такою, що не підлягає задоволенню, суд вважає вимогу про зобов`язання відповідача виплачувати пенсію на майбутнє, оскільки відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, судовому захисту підлягає порушене, а не ілюзорне право. Задоволення позовних вимог на майбутнє не допускається.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності вчинених ним дій.

За наведених обставин, вимоги позивача є правомірними, обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат проводиться відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо застосування при призначенні з 13.09.2021 року пенсії за віком ОСОБА_1 згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки без включення до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбаченого ч. 3 ст. 29 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 25% та щодо відмови у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти пенсій, відповідно до п.7 -1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) з 13.09.2021 перерахунок та виплату призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням для обчислення пенсії середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % та із урахуванням різниці, що вже була виплачена, включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 25 % згідно ч. 3 ст. 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти пенсій, відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 992 (девятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С.Мороко