Справа № 400/1217/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху

20 лютого 2023 р. № 400/1217/23

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Ярощук В.Г., ознайомившись з позовною заявою:

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

доІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168) у розмірі, збільшеному до 100000 гривень пропорційно дням участі у забезпеченні здійсненні заходів за національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 19.03.2022 по 22.12.2022;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень пропорційно дням участі у забезпеченні здійсненні заходів за національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 19.03.2022 по 22.12.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 19.03.2022 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться на території смт Березнегуватому Баштанського району Миколаївської області, який у період з 21.03.2022 по 22.12.2022 відносився до територій проведення воєнних (бойових) дій (активних бойових дій). Відтак, на переконання відповідача, у період з 21.03.2022 по 22.12.2022 він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а тому мав право на отримання за цей період служби додаткової щомісячної винагороди в розмірі 100000,00 грн, встановлену Постановою № 168. Разом з тим, внаслідок протиправної бездіяльності відповідача вказана додаткова винагорода не була йому нарахована і виплачена.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано її з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визначення причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам процесуального закону, суд прийшов до висновку, що вона подана після закінчення строків, установлених законом.

Так, відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предмет позову в цій справі стосується виплати грошового забезпечення військовослужбовцю.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, для звернення до суду у справах щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовцю строк становить один місяць.

Поряд з цим, у позовній заяві позивач стверджує, що він не обмежений у строках звернення до суду.

З цього приводу суд зазначає, що Верховний Суд України у постанові від 17.02.2015 у справі № 21-8а15, зокрема, вказав на те, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Спеціальним законодавством щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовців не встановлено спеціальних строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак такі питання врегульовувалися Кодекс законів про працю України.

Згідно із частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до 18.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Перебування особи на публічній службі є однією з форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю.

Конституційний Суд України в рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 дійшов висновку, що у випадку порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат (пункт 1 резолютивної частини).

Таким чином, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник мав право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком.

Вказана позиція узгоджується також з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 13.05.2019 у справі №524/39/15-а.

З вищевикладеного слідує, що, враховуючи частину першу статті 58 Конституції України, право на звернення до суду з позовом щодо нарахування і виплати грошового забезпечення військовослужбовцю, включаючи додаткову винагороду, установлену Постановою № 168, яке виникло до 18.07.2022, не обмежується жодним строком.

Поряд з цим, відповідно підпункту 18 пункту 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності 19.07.2022, назва та частина перша і друга статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в новій редакції. Ця редакції не передбачає встановлення спеціальних строків щодо звернення до суду з позовом про стягнення належної працівникові заробітної плати.

Відтак з 19.07.2022 на правовідносини щодо стягнення належної працівникові заробітної плати у сфері публічної служби застосовуються строки звернення до суду, що встановлені частиною п`ятою статті 122 КАС України, а саме: місячний строк.

При цьому суд встановив, що позовну заяву позивач подав до суду 15.02.2023.

Відтак позовні вимоги позивача щодо визнання бездіяльності відповідача протиправною щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, установленої Постановою № 168, за період з 19.07.2022 по 14.01.2023 подані з порушенням місячного строку звернення до адміністративного суду. Заяву про поновлення цього пропущеного строку на звернення до адміністративного суду позивач не подав.

Згідно з частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивач повинен подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини його пропуску, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.

Крім цього, суд встановив, що позивач у позовній заяві не зазначив повної адреси місцезнаходження відповідача, а саме: не вказав назви вулиці та номер будинку.

Як наслідок, позовна заява не відповідає вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України, відповідно до якої у позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Тому позивачу належить подати до суду також позовну заяву, оформлену відповідно до статей 160, 161 КАС України, з урахуванням оцінки суду, наведеної у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: зазначити у ній, зокрема, місцезнаходження відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 123, 161, 169, 243, 248, 256, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Надати ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до Миколаївського окружного адміністративного суду:

заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду у справі № 400/1217/23;

позовну заяву, оформлену відповідно до статей 160, 161 КАС України з урахуванням оцінки суду, наведеної у мотивувальній частині цієї ухвали.

3. Роз`яснити позивачу, що відповідно до:

частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву;

пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений строк.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

5. Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.Г.Ярощук