Справа № 640/37738/21
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, третя особа: Кабінет Міністрів України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, третя особа: Кабінет Міністрів України, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ (по особовому складу цивільного захисту) «Про кадрові питання» № 189, виданий Державною службою України з надзвичайних ситуацій від 19.11.2021 у частині виключення з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій, із списків особового складу апарату Державної служби України з надзвичайних ситуацій, зняття із усіх видів забезпечення ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ (по особовому складу цивільного захисту) «Про звільнення ОСОБА_1 » № 465, виданий Державною службою України з надзвичайних ситуацій від 19.11.2021 у повному обсязі;

- поновити на службі цивільного захисту у Державній службі України з надзвичайних ситуацій ОСОБА_1 з 20 листопада 2021 року;

- поновити (включити) ОСОБА_1 в кадри Державної служби України з надзвичайних ситуацій та списки особового складу апарату Державної служби України з надзвичайних ситуацій, а також в усіх видах забезпечення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що досягнення особою граничного віку перебування на службі цивільного захисту не є підставою для її автоматичного звільнення з посади та зі служби, та не є перешкодою для поновлення особи на посаді до досягнення 65-річного віку, що підтверджується позицією Шостого апеляційного адміністративного суду у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 640/9388/20. Позивач також наголошував, що його звільнення відбулося без виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року у справі № 826/7299/15 про поновлення його на посаді Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ (по особовому складу цивільного захисту) «Про кадрові питання» № 189, виданий Державною службою України з надзвичайних ситуацій (, адреса: 01601, м. Київ, вул. О.Гончара, 55) від 19.11.2021 у частині виключення з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій, із списків особового складу апарату Державної служби України з надзвичайних ситуацій, зняття із усіх видів забезпечення ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ (по особовому складу цивільного захисту) «Про звільнення ОСОБА_1 » № 465, виданий Державною службою України з надзвичайних ситуацій (, адреса: 01601, м. Київ, вул. О.Гончара, 55) від 19.11.2021 у повному обсязі.

Поновлено на службі цивільного захисту у Державній службі України з надзвичайних ситуацій (, адреса: 01601, м. Київ, вул. О.Гончара, 55) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 ) з 20 листопада 2021 року.

Поновлено (включено) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 ) в кадри Державної служби України з надзвичайних ситуацій (, адреса: 01601, м. Київ, вул. О.Гончара, 55) та списки особового складу апарату Державної служби України з надзвичайних ситуацій, а також в усіх видах забезпечення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Державна служба України з надзвичайних ситуацій подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Державна служба України з надзвичайних ситуацій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувані накази видано на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Третьою особою подано відзив на апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в якому просить приєднати відзив Кабінету Міністрів України на апеляційну скаргу ДСНС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року до матеріалів справи № 640/37738/21 та врахувати під час розгляду справи. Скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року у справі № 640/37738/21. Прийняти нове судове рішення у справі № 640/37738/21, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що згідно з частинами 1, 2 ст. 304 КАС України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відзив на апеляційну скаргу має містити:

1) найменування суду апеляційної інстанції;

2) ім`я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти, за наявності;

3) обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги;

4) у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу;

5) перелік матеріалів, що додаються.

Проте, у відзиві на апеляційну скаргу Відповідача Третьою особою не зазначено обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, а фактично висловлено незгоду з рішенням суду першої інстанції.

А згідно з ч. 1 ст. 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Таким чином, оскільки Третя особа не погоджувалася з рішенням суду першої інстанції, то вона мала оскаржити таке судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги, а не подаючи відзив на апеляційну скаргу.

Крім того, частиною 1 ст. 302 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, у будь-який час до початку апеляційного розгляду мають право приєднатися до апеляційної скарги, підтримавши її вимоги.

Отже, Третя особа фактично підтримуючи вимоги апеляційної скарги мала подати заяву про приєднання апеляційної скарги, чого останньою зроблено не було.

Позивачем подано відповідь на відзив Кабінету Міністрів України на апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в якій просить здійснити розгляд справи № 640/37738/21 з урахуванням наданих Позивачем (представником Позивача) пояснень у відповіді на відзив Кабінету Міністрів України, залишити апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 412-р, яке оголошено наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 23.04.2014 № 196, ОСОБА_1 призначено Головою Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Наказом від 30.04.2014 № 200 ОСОБА_1 прийнято на службу цивільного захисту та зараховано у кадри Державної служби України з надзвичайних ситуацій у спеціальному званні полковник служби цивільного захисту (спеціальне звання (в порядку переатестування) присвоєно наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 08.01.2008 № 2).

В подальшому, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 241-р, ОСОБА_1 звільнено з посади Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій за порушення присяги державного службовця згідно з пунктом 6 частини першої статті 30 Закону України «Про державну службу».

Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій (по особовому складу цивільного захисту) від 25.03.2015 № 164 оголошено розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 241-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій» та відповідно до пунктів 79, 80 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 № 593, Позивача зараховано у розпорядження Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Вважаючи, що звільнення відбулось з порушенням встановленої законом процедури, Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року у справі № 826/7299/15 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 241-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій».

Визнано протиправним та скасовано Наказ Держаної служби України з надзвичайних ситуацій по особовому складу цивільного захисту від 25.03.2015 року № 164 «Про оголошення Розпорядження Кабінету Міністрів України».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 25.03.2015 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державної служби України з надзвичайних ситуацій (01601, м. Київ, вул. О.Гончара 55, ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.03.2015 року по день фактичного поновлення на посаді.

Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій та в частині стягнення з Державної служби України з надзвичайних ситуацій (01601, м. Київ, вул. О.Гончара, 55, ) на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25.03.2015 у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 14 115,60 грн. (чотирнадцять тисяч сто п`ятнадцять гривень 60 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року апеляційні скарги Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Кабінету Міністрів України, Міністерства внутрішніх справ України задоволено частково.

Змінено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року, викладено пункт п`ятий резолютивної частини у такій редакції:

«Стягнути на користь ОСОБА_1 з Державної служби України з надзвичайних ситуацій (01601, м. Київ, вул. О.Гончара 55, ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 березня 2015 року по 26 квітня 2018 року у розмірі 546 273,72 (п`ятсот сорок шість тисяч двісті сімдесят три) грн 72 коп.».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11 червня 2020 року касаційні скарги Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Міністерства внутрішніх справ України та Кабінету Міністрів України залишено без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року в незміненій частині та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року у цій справі залишено без змін.

19.11.2021 Державною службою України з надзвичайних ситуацій прийнято наказ (по особовому складу цивільного захисту) № 465 «Про звільнення зі служби ОСОБА_1 », яким полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , колишнього Голову Державної служби України з надзвичайних ситуацій, який перебуває у розпорядженні Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій, відповідно до Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, на підставі доповідної записки виконуючого обов`язки Директора Департаменту персоналу Державної служби України з надзвичайних ситуацій, звільнено зі служби цивільного захисту у відставку (із зняттям з військового обліку) за пунктом 176 підпунктом 2 (за віком) з правом носіння форменого одягу з 20.11.2021.

Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 19.11.2021 № 189 полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , колишнього Голову Державної служби України з надзвичайних ситуацій, який перебуває у розпорядженні Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій, звільненого наказом ДСНС України (по особовому складу цивільного захисту) від 19.11.2021 № 465 зі служби цивільного захисту у запас Збройних Сил України (із постановкою на військовий облік у Броварському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки) за пунктом 176 підпунктом 2 (за віком), з 20.11.2021 виключено з кадрів ДСНС, зі списків особового складу апарату Державної служби України з надзвичайних ситуацій, знято з всіх видів забезпечення.

Позивач, вважаючи протиправними накази Відповідача 19.11.2021 № 465, № 189, звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що досягнення особою граничного віку перебування на службі цивільного захисту не є ні підставою автоматичного звільнення зі служби, ні перешкодою для поновлення особи на посаді до досягнення ним 65-річного віку.

Крім того, рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді, яке набрало законної сили у повному обсязі та є обов`язковим для виконання, повинно бути виконано перш, ніж здійснювати звільнення, оскільки досягнення граничного віку перебування на службі особою, не надає права Відповідачу звільняти ОСОБА_1 без виконання рішення суду від 26 квітня 2018 року у справі № 826/7299/15.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вважав, що оскаржувані накази є такими, що видані без достатніх на те підстав, внаслідок чого порушено права та інтереси Позивача, а тому такі накази підлягають скасуванню у судовому порядку.

В свою чергу визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів має наслідком поновлення Позивача на службі цивільного захисту та включення його до списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та при розгляді апеляційної скарги вказує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, окрім іншого: вільний вибір виду діяльності; правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Таким чином, саме на державу покладено обов`язок забезпечувати рівність трудових прав усіх громадян та гарантувати правовий захист від незаконного звільнення. Відповідно, оскільки держава здійснює свої функції через систему державних органів (законодавчих, виконавчих, судових), відповідні обов`язки (їх неухильне додержання та виконання) покладаються на такі державні органи.

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту, їх права та обов`язки визначаються Кодексом цивільного захисту України.

Згідно з частиною 1 ст. 99 Кодексу цивільного захисту України до персоналу (кадрів) органів управління та сил цивільного захисту належать особи рядового і начальницького складу, які проходять службу цивільного захисту за контрактом, державні службовці та інші працівники, з якими укладається трудовий договір.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Згідно зі статтею 102 Кодексу цивільного захисту України на службу цивільного захисту приймаються на конкурсній та контрактній основі громадяни України з повною загальною середньою освітою, які відповідають кваліфікаційним вимогам і здатні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, освітнім і професійним рівнем, станом здоров`я виконувати свій службовий обов`язок.

Порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу та питання, пов`язані з перебуванням громадян України (далі - громадяни) у добровільному порядку в резерві служби цивільного захисту регулюються Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593 (далі - Положення № 593).

Відповідно до п. 2 Положення служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Згідно з пунктами 3, 4 Положення № 593 особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.

Особи рядового і начальницького складу належать до персоналу (кадрів) Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС). Статус особи рядового і начальницького складу підтверджується службовим посвідченням, форма та порядок видачі якого встановлюються ДСНС.

Пунктом 10 Положення № 593 передбачено, що першим днем проходження служби цивільного захисту вважається день прийняття громадянина на службу цивільного захисту, зарахування його в кадри ДСНС, присвоєння йому відповідного спеціального звання та призначення на посаду в апарат ДСНС, її територіальні органи, підрозділи Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (аварійно-рятувальні формування центрального підпорядкування, аварійно-рятувальні формування спеціального призначення, спеціальні авіаційні, морські та інші формування, державні пожежно-рятувальні підрозділи (частини), навчальні центри, формування та підрозділи забезпечення), заклади освіти цивільного захисту, наукові установи та інші підрозділи, в яких особи рядового і начальницького складу проходять службу цивільного захисту (далі - органи і підрозділи цивільного захисту).

Відповідно до вимог пункту 15 Положення № 593 склад осіб, які перебувають на службі цивільного захисту, поділяється на рядовий і начальницький. Начальницький склад поділяється на молодший, середній, старший і вищий. Особам рядового і начальницького складу присвоюються спеціальні звання, зокрема, старший начальницький склад - майор служби цивільного захисту, підполковник служби цивільного захисту, полковник служби цивільного захисту.

Пунктом 12 Положення № 593 визначено, що останнім днем проходження служби цивільного захисту вважається день виключення особи рядового і начальницького складу з кадрів ДСНС.

Таким чином, з аналізу наведених положень чинного законодавства вбачається, що різновидом публічної служби в органах цивільного захисту є служба цивільного захисту за контрактом осіб рядового або начальницького складу.

Пунктом 80 Положення № 593 передбачено, що особи рядового і начальницького складу звільняються з посад та зараховуються у розпорядження відповідних керівників (начальників) наказами по особовому складу керівників (начальників), які мають право призначати на такі посади.

Таким чином, в разі звільнення з посади і зарахування особи в розпорядження керівника, передбачено можливість подальшого проходження служби на іншій посаді в іншому органі або підрозділі цивільного захисту.

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 241-р ОСОБА_1 було звільнено з посади Голови ДСНС.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року у справі № 826/7299/15 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Голова ДСНС України Чечоткін М.О., про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення та поновлено Позивача на вказаній посаді.

Згідно з пунктом 81 Положення № 593 особи рядового і начальницького складу, які зараховані у розпорядження відповідно до абзаців другого - четвертого пункту 79 цього Положення, продовжують проходити службу цивільного захисту згідно з цим Положенням, виконуючи службові обов`язки у межах, визначених посадовою особою, в чиєму розпорядженні вони перебувають.

Відповідно до пункту 84 Положення № 593 у разі коли після закінчення строку перебування особи рядового І начальницького складу у розпорядженні керівника (начальника) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту не вирішено питання подальшого проходження нею служби, така особа звільняється із служби цивільного захисту.

Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, оскільки відносно Позивача не приймалося рішення про звільнення зі служби цивільного захисту, він продовжував перебувати на службі цивільного захисту у розпорядженні Голови ДСНС.

Проте, згідно з пунктом 83 Положення № 593 загальний строк перебування особи рядового і начальницького складу в розпорядженні керівника (начальника) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту не може бути більшим, ніж шість місяців з урахуванням часу перебування на стаціонарному лікуванні (обстеженні, медичному огляді) та у відпустці.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки станом на 19.11.2021 - день прийняття наказу ДСНС (по особовому складу цивільного захисту) «Про звільнення ОСОБА_1 із служби» № 465, ОСОБА_1 в розпорядженні Голови ДСНС перебувати не міг, зважаючи на вимоги пункту 83 Положення № 593, підстави для звільнення Позивача були відсутні, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 16 Положення № 593 граничний вік перебування на службі цивільного захисту для осіб старшого начальницького складу встановлюється до 55 років.

Згідно з пунктом 17 Положення № 593 особи рядового і начальницького складу, які мають високу професійну підготовку, досвід практичної роботи на займаній посаді, визнані придатними за станом здоров`я для проходження служби, на їх прохання можуть бути залишені за рішенням Голови ДСНС, керівника (начальника) органу чи підрозділу цивільного захисту на службі понад граничний вік перебування на службі цивільного захисту до п`яти років.

Відповідно до пункту 18 Положення № 593 особам рядового і начальницького складу за рішенням Голови ДСНС (керівника (начальника) органу чи підрозділу цивільного захисту) строк служби може бути продовжено повторно до п`яти років, а особам начальницького складу, які проходять службу в навчальних закладах та наукових установах цивільного захисту і мають науковий ступінь або вчене звання, - до десяти років у випадках, що визначаються МВС.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що досягнення особою граничного віку перебування на службі цивільного захисту не є підставою для її автоматичного звільнення з посади та зі служби, та не є перешкодою для поновлення особи на посаді до досягнення ним 65-річного віку.

Крім того, положенням п. 17 Положення № 593 зокрема передбачено, що особа має бути визнана придатним за станом здоров`я для проходження служби.

Так, 27.10.2021 Позивач звернувся до Кабінету Міністрів України, ДСНС із заявою про бажання проходити службу цивільного захисту на посаді Голови ДСНС.

Також, 17.11.2021 Позивач звернувся із заявою щодо виконання судового рішення, в якій просив:

- забезпечити поновлення на посаді ОСОБА_1 ;

- забезпечити проведення процедури продовження перебування ОСОБА_1 на службі цивільного захисту понад граничний вік перебування.

Листом «Про розгляд заяв про бажання проходити службу цивільного захисту» від 18.11.2021 № 281-19538/281 Відповідачем повідомлено Позивача, що рішення Уряду щодо поновлення Позивача на посаді Голови ДСНС до ДСНС не надходило, тому він, як колишній Голова ДСНС, перебуває у розпорядженні Голови ДСНС.

Продовження термінів служби особам рядового і начальницького складу понад граничний вік передбачено пунктом 17 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593.

Однією з умов продовження термінів перебування на службі цивільного захисту понад граничний вік є придатність особи до служби за станом здоров`я. У ДСНС відсутні відомості про придатність Позивача за станом здоров`я проходити службу, рапорт щодо визначення стану здоров`я Позивача до ДСНС не надходив.

Враховуючи вищевикладене, та те, що ДСНС не наділена повноваженнями щодо призначення Голови ДСНС, повідомлено про неможливість задоволення звернення Позивача щодо проходження служби цивільного захисту на посаді Голови ДСНС понад граничний вік перебування на службі.

Організацію діяльності органів військово-лікарської експертизи в органах та підрозділах системи Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у мирний та воєнний час визначено Положенням про діяльність органів військово-лікарської експертизи в системі МНС, затвердженим Наказом МНС від 31 серпня 2007 року № 591, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2007 року за № 1044/14311 (далі - Положення № 591).

Згідно з п. 1.2 Положення № 591 Лікарсько-експертні комісії (далі - ЛЕК) - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі МНС з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів і підрозділів МНС і членів їх сімей, осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів МНС (далі - кандидати до вступу на навчання), курсантів і слухачів навчальних закладів МНС, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів і підрозділів МНС і колишніх військовослужбовців МНС.

Відповідно до п. 2.1 Положення № 591 органами військово-лікарської експертизи є штатні й позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ЛЕК, що організовують і здійснюють військово-лікарську експертизу.

Підпунктом 1.3.1 пункту 1.3 Положення № 591 визначено, що основним завданням ЛЕК є проведення військово-лікарської експертизи з метою визначення за станом здоров`я, фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності до служби в органах цивільного захисту, можливості проходження служби за кордоном, вступу (навчання) до навчальних закладів МНС осіб, які є кандидатами на службу в органи і підрозділи МНС, осіб рядового й начальницького складу органів і підрозділів МНС, у тому числі при переміщенні по службі, курсантів і слухачів навчальних закладів МНС.

Таким чином, визначення стану здоров`я, фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності до служби в органах цивільного захисту здійснюється за результатами проведення військово-лікарської експертизи відповідно до Положення № 591.

Відповідач наділений повноваженнями витребувати документи про придатність Позивача до служби за станом здоров`я. Проте, останній свідомо позбавив Позивача такої можливості, не запропонувавши подати ані відповідні документи, ані рапорт щодо визначення стану здоров`я Позивача.

Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що питання виконання судового рішення у справі № 826/7299/15 не є предметом розгляду у даній адміністративній справі. Невиконання Відповідачем судового рішення у справі № 826/7299/15 має розглядатись судами в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, а не в межах даних правовідносин.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом спору у даній адміністративній справі є правомірність/протирпавність наказів про звільнення Позивача зі служби цивільного захисту у відставку за віком та виключення Позивача з кадрів ДСНС, зі списків особового складу апарату Державної служби України з надзвичайних ситуацій, знятття з всіх видів забезпечення.

Як вже було зазначено раніше, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року у справі № 826/7299/15, яке набрало законної сили, зокрема визнано протиправним та скасовано Розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 241-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій».

Визнано протиправним та скасовано Наказ Держаної служби України з надзвичайних ситуацій по особовому складу цивільного захисту від 25.03.2015 року № 164 «Про оголошення Розпорядження Кабінету Міністрів України».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 25.03.2015 року.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, повинно бути виконано перш, ніж здійснювати звільнення зі служби, оскільки досягнення граничного віку перебування на службі особою, не надає права Відповідачу звільняти ОСОБА_1 без виконання рішення суду від 26 квітня 2018 року у справі № 826/7299/15.

Таким чином, питання виконання Відповідачем судового рішення у справі № 826/7299/15 не може бути предметом оцінки у даній адміністративній справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції, що оскаржувані накази є такими, що прийняті без достатніх на те підстав, внаслідок чого порушено права та інтереси Позивача, а тому такі накази підлягають визнанню протиправними та скасуванню у судовому порядку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Державної служби України з надзвичайних ситуацій, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 16.02.2023 року.