Справа № 120/1169/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про відкриття провадження в адміністративній справі
м. Вінниця

20 лютого 2023 р. Справа № 120/1169/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Яремчук Костянтин Олександрович, розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує на протиправні дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року без врахування базового місяця січень 2008 року.

Окрім того, представник позивача вважає, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено його довірителеві суми індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 28 грудня 2021 року у фіксованій величині 3942,35 гривень відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Разом із позовною заявою представником позивача подано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Таке клопотання обгрунтовано тим, що відповідно до статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції з 19 липня 2022 року із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Разом з цим ОСОБА_1 в період з 14 грудня 2005 року по 08 грудня 2022 року проходив військову службу, а відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22, проходження військової служби є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду. За наведених обставин представник позивача вважає, що його довірителем строк звернення до адміністративного суду пропущено з поважних причин, а тому такий строк слід поновити.

Розглянувши заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, зважаю на таке.

Особливості строків звернення до адміністративного суду врегульовані статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), частиною 2 якої передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 КАС України).

Водночас положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували особливості звернення до суду осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Такі відносини врегульовано Кодексом законів про працю України, відповідно до частин 1 та 2 статті 233 якого у редакції, яка діяла до 19 липня 2022 року, передбачалось, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон № 2352-IX), який набрав чинності 19 липня 2022 року, до Кодексу законів про працю України внесено зміни.

Так, пунктом 18 частини 1 розділу І Закону № 2352-IX назву та частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції:

«Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, Законом № 2352-IX внесено зміни до статті 233 Кодексу законів про працю України, а відтак змінено нормативне регулювання правовідносин, які виникли з питань щодо стягнення заробітної плати.

Таким чином, починаючи з 19 липня 2022 року, у Кодексі законів про працю України відсутня норма, яка б передбачала право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.

Тобто, після внесення Законом № 2352-IX відповідних змін, частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України встановлено строк звернення до суду у справах про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення) та у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).

Разом із тим слід звернути увагу на тому, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, наведеною нормою визначено імперативний припис щодо продовження строків, визначених статтею 233 Кодексу законів про працю України, на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), без будь-яких винятків.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року.

Тобто Урядом продовжено строк дії карантину через COVID-19 до 30 квітня 2023 року, а тому з урахуванням пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України строки, визначені статтею 233 Кодексу законів про працю України, автоматично продовжено до 30 квітня 2023 року.

Як слідує зі змісту позовної заяви, предметом оскарження у ній визначено протиправні, на думку представника позивача, дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в належному розмірі індексації грошового забезпечення, що є складовою частиною його грошового забезпечення.

При цьому позовна заява надійшла до Вінницького окружного адміністративного суду 13 лютого 2023 року, тобто в період дії карантину, який продовжено до 30 квітня 2023 року.

Наведене свідчить про те, що строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Підсумовуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволенню не підлягає, адже такий строк не пропущено.

При цьому безпідставними слід визнати посилання представника позивача на постанову Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 з огляду на те, що у цьому судовому рішенні йдеться про обставини, які можуть свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Водночас в даному випадку встановлено, що строк звернення до суду позивачем не пропущено, а тому такі доводи слід відхилити.

Відповідно до статті 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що вона підсудна Вінницькому окружному адміністративному суду, відповідає вимогам, передбаченим статтею 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі -КАС України), що є підставою для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Водночас пунктом 4 частини 9 статті 171 КАС України визначено, що про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій, окрім іншого, вказується за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

Визначаючись з приводу того, за якими правилами позовного провадження здійснюватиметься розгляд адміністративної справи, зважаю на таке.

Адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини 1, 2 статті 12 КАС України).

Особливості розгляду справ за правилами спрощеного позовного провадження врегульовано главою 10 розділу ІІ КАС України.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відтак, керуючись приписами статей 12, 257, 262 КАС України, а також враховуючи характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даної справи, доходжу висновку про розгляд адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Окрім того, разом із позовною заявою представником позивача подано до суду клопотання про витребування доказів, у якому йшлося про необхідність витребування таких доказів: довідки про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 року по 28 грудня 2021 року; довідки про розмір виплати позивачеві індексації грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року по 28 грудня 2021 року із зазначенням місяців, за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) та індексації у фіксованій величині; контррозрахунку суми індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2008 року в сумі 85927,84 гривень (у разі заперечень з боку відповідача); контррозрахунку суми індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 28 грудня 2021 року включно у фіксованій величині 3942,35 гривень в місяць у загальній сумі 180966,58 гривень (у разі заперечень з боку відповідача). Представник позивача вказує на те, що до відповідача надсилався запит щодо отримання таких доказів, проте відповіді на такий не отримано. При цьому такі докази потрібні для правильного встановлення базового місяця та індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі.

Розглянувши клопотання про витребування додаткових доказів, зважаю на таке.

Одним із принципів адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі. Цей принцип визначає особливості адміністративного судочинства і полягає у більш активній ролі суду: саме на суд покладено обов`язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для всебічного з`ясування обставин у справі. Отже, адміністративний суд має повністю встановити обставини справи, щоб на засадах верховенства права ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Водночас частиною 4 статті 77 КАС України передбачено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (частини 1, 2, 3 статті 79 КАС України).

Особливості витребування доказів врегульовано статтею 80 КАС України.

Так, частиною 1 статті 80 КАС України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (частина 2 статті 80 КАС України).

Відповідно до частини 3 статті 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Як свідчить зміст позовної заяви, предметом оскарження у ній визначено протиправні, на думку представника позивача, дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати його довірителеві індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року без врахування базового місяця січень 2008 року, а також протиправна бездіяльність щодо ненарахування та невиплати сум індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 28 грудня 2021 року у фіксованому розмірі 3942,35 гривень.

Проте до позовної заяви не долучено докази, які б підтверджували виплату позивачеві індексації грошового забезпечення у період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, а у разі виплати такої - який базовий місяць застосовувався відповідачем при цьому; також відсутня інформація про те, чи виплачувалася ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення з 01 березня 2018 року по 28 грудня 2021 року у фіксованому розмірі, а якщо виплачувалася, то у який фіксований розмір був застосований.

Відтак з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи дійшов висновку витребувати у військової частини НОМЕР_1 інформацію про те, чи нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року (в разі виплати такої зазначити, який базовий місяць застосовувався для її обчислення і в який період він змінювався (у разі зміни), а також вказати чи виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 28 грудня 2021 року у фіксованому розмірі відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (якщо виплачувалась, то вказати її фіксований розмір).

А тому клопотання про витребування додаткових доказів слід задовольнити частково.

Водночас в частині витребування довідки про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 року по 28 грудня 2021 року клопотання задоволенню не підлягає, адже інформація про розміри усіх складових грошового забезпечення позивача не є предметом доказування у цьому спорі.

Відсутні підстави і для витребування контррозрахунків, адже, як зазначено у клопотанні, такі потрібні у разі наявності заперечень відповідача щодо сум індексації. Однак наразі позиція відповідача в частині наявності або відсутності заперечень щодо сум індексації грошового забезпечення позивача не відома, що унеможливлює задоволення клопотання в цій частині.

Керуючись статтями 12, 72, 77, 79, 80, 122, 160, 161, 168, 171, 248, 257, 260, 262 КАС України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Розгляд справи здійснюватиметься суддею Яремчуком Костянтином Олександровичем одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Встановити відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку статті 162 КАС України. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до вимог частини 3 статті 162 КАС України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив в порядку статті 163 КАС України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу 5-денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення в порядку статті 164 КАС України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Клопотання представника позивача про витребування доказів задовольнити частково.

Витребувати у військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати надати до початку розгляду справи по суті інформацію про те, чи нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року (в разі виплати такої зазначити, який базовий місяць застосовувався для її обчислення і в який період він змінювався (у разі зміни), а також інформацію про те, чи виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 28 грудня 2021 року у фіксованому розмірі відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (якщо виплачувалась, то вказати її фіксований розмір).

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи.

Відповідачу також надіслати копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Повідомити учасників справи про можливість отримати інформацію по даній справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: "http://court.gov.ua/fair/".

Ухвала суду оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович