Справа № 337/103/23
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/337/9/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

за участю секретаря Коваленко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

09.01.2023 року до суду поштовим зв`язком надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області Глущенко Д.В. про визнання недійсною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 10.01.2023р. вказаний позов було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків.

09.02.2023р. від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом з квитанцією про сплату судового збору та уточненим адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Національної поліції України про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, який він мотивує тим, що 23.12.2022р. інспектор 2 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області лейтенант поліції Глущенко Д.В., який є службовою особою відповідача, виніс постанову ЕАР №6319119, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Вказана постанова винесена за те, що позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, нібито проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «ґ» ПДР. Вважає вказану постанову протиправною, оскільки він даного правопорушення не вчиняв. У зазначений в постанові день та час в м.Запоріжжі він дійсно керував транспортним засобом ЗАЗ SENS, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 40-50 км/год. Коли він наблизився до світлофору, який встановлений на вул. Шкільна, 2, на ньому був миготливий зелений сигнал, а коли позивач порівнявся зі світлофором, загорівся жовтий сигнал світлофора, у зв`язку з чим у позивача не було технічної можливості зупинити транспортний засіб перед світлофором не вдаючись до екстреного гальмування. Після цього він був зупинений екіпажем патрульної поліції, які звинуватили його у тому, що він проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора. На його заперечення, що він нічого не порушував, так як не було технічної можливості зупинити транспортний засіб перед світлофором не вдаючись до екстреного гальмування, працівник поліції не відреагував. Позивач виконав вимоги по забезпеченню безпеки дорожнього руху, оскільки внаслідок екстреного гальмування, транспортний засіб зупинився би на трамвайних коліях. Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом, нібито проїхав перехрестя, проте така обставина не відповідає дійсності, оскільки по вул. Шкільній, 2 у м. Запоріжжі відсутнє перехрестя в розумінні ПДР, а світлофор встановлений перед трамвайними коліями.

Просить визнати недійсною та скасувати постанову серії ЕАР №6319119 від 23.12.2022р. у справі про адміністративне правопорушення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

Ухвалою суду від 09.02.2023р. позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до судового розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання за участю сторін.

14.02.2023р. від представника відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області - Назаренко М.М. на електронну адресу суду надійшов відзив на вказаний позов, в якому він зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що 23.12.2022р. приблизно о 14.30 год. під час несення служби поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП було зупинено транспортний засіб під керування ОСОБА_1 , який проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «ґ» ПДР України. Обставини, на які вказує позивач, не виключають події інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях. У зв`язку з вчиненням позивачем адміністративного правопорушення, відносно нього була винесена постанова ЕАР №6319119 за ч.2 ст.122 КУпАП. Просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. У відзиві на позов просить проводити розгляд справи без участі представника відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Суд встановив, що 23.12.2022р. інспектором 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Глущенко Д.В, який діяв від імені відповідача відповідно до покладених на нього повноважень, винесена постанова ЕАР №6319119 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за те, що він 23.12.2022р. о 14.34 год. в м. Запоріжжі на вул. Шкільна, 2, керуючи транспортним засобом ЗАЗ SENS, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «ґ» ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.9 ст.120 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Оскаржувана постанова була отримана позивачем ОСОБА_1 на місці зупинки 23.12.2022р. Оскільки він не погодився із зазначеним рішенням, 30.12.2022р. поштовим зв`язком звернувся до суду з даним позовом, що підтверджується поштовим конвертом зі штампом Укрпошти. Отже, строк звернення до суду для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення позивачем не пропущений.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Так, згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.122 КУпАП відповідальність передбачена, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, від імені яких діють працівники, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, службова особа якого виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст.9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У відповідності до вимог ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, суд приходить до висновку про протиправність постанови, яка винесена службовою особою відповідача поліцейським Глущенко Д.В. від 23.12.2022р. про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В даному випадку суд вважає, що відповідач в порушення вимог ст.77 КАС України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття ним вищевказаної постанови, зокрема, доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, ст.72 КАС України на підтвердження факту допущення позивачем порушення вимог Правил дорожнього руху України, які передбачені диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП, зокрема, в силу його умисних протиправних дій.

Як вже зазначалось вище, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.8.7.3 «ґ» ПДР України, а саме за те, що він здійснив проїзд перехрестя на заборонний жовтий сигнал світлофору.

Відповідно до п. п.8.7.3 «ґ» ПДР України жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Позивач у доводах адміністративного позову зазначив, що, коли ввімкнувся заборонний жовтий сигнал світлофору, він вже порівнявся зі світлофором та не міг зупинити транспортний засіб, оскільки при такому гальмуванні це могло б створити аварійну ситуацію, привести до негативних наслідків для інших учасників руху, тому він рухався далі з метою забезпечення безпеки дорожнього руху.

З цього приводу, суд зазначає, що п.8.11 ПДР України визначено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідач належними та допустимими доказами доводи позивача не спростував та не довів, що позивач, який рухався по дорозі, де рух регулюється світлофором, мав можливість під час включення жовтого сигналу світлофору у разі належної уважності зупинити транспортний засіб шляхом зниження швидкості не вдаючись до екстреного гальмування перед світлофором.

Відеозапису, з якого можливо було б встановити відсутність умов п. 8.11 ПДР, а саме: що позивач мав можливість зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, суду не надано.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Проте, відповідачем не представлено суду достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надано жодних документів (матеріалів), які стали підставою для прийняття рішення про притягнення позивача до відповідальності. В матеріалах справи взагалі відсутні будь-які показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та які, в свою чергу, стверджували про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відсутні показання свідків.

Отже, належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття постанови про накладання на позивача адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП, відповідач суду не подав.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Суд при вирішенні даної справи враховує також правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду по справі № 524/5491/17 від 31.05.2018 року та №552/5623/16-а від 31.07.2018 року, в яких Верховний Суд дійшов висновків про протиправність притягнення до відповідальності позивачів за порушення п. 8.7.3 «ґ» ПДР України (оскільки водії діяли у відповідності з положенням п.8.11 ПДР України) на тій підставі, що суб`єкт владних повноважень не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, передбачених ст.122 КУпАП.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні і беззаперечні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, то факт вчинення ним вказаного правопорушення є недоведеним, сумнівним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

Отже, враховуючи, що наявними в справі доказами не підтверджується порушення позивачем вимог пункту п. 8.7.3 «ґ» ПДР України, а також враховуючи те, що пунктом 8.11 ПДР передбачено право водія, який в разі ввімкнення жовтого сигналу не може зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, рухатися далі, що і було зроблено у даному випадку позивачем, суд прийшов до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, що є підставою для скасування рішення поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та звільнення позивача від адміністративної відповідальності, шляхом закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає задоволенню, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 496,20 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, оскільки Управління патрульної поліції в Запорізькій області є його територіальним підрозділом.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», ст.7, 9, 122, 245, 222, 268, 276, 278, 279, 283 КУпАП, ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАР № 6319119 від 23.12.2022 року, винесену поліцейським 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Глущенко Дмитром Віталійовичем по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя М.В. Сидорова