Справа № 500/4770/22
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4770/22

15 лютого 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шумського відділу Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Шумського відділу Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шумського відділу Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Завірюха А.П. від 09.11.2022 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №61605225 у розмірі 65799,70 з боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою державного виконавця Шумського відділу Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Завірюха А.П. від 09.11.2022 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №61605225 вирішено стягнути з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 65799,70 грн. Вказана оскаржувана постанова винесена в ході виконання виконавчого листа №2-154/10, виданого 22.10.2019 Лановецьким районним судом Тернопільської області, згідно якого сума, яка підлягає примусовому стягненню становить 657996,96 грн. Разом тим, ця ж сама сума в розмірі 657996,96 грн. стягується у примусовому порядку у виконавчому провадженні 52203560, яке відкрите ще 13.09.2016 з примусового виконання виконавчого листа №2-154/10, виданого 06.08.2010 Лановецьким районним судом Тернопільської області. При цьому у виконавчому провадженні 52203560 державним виконавцем постановами від 20.12.2019 та від 08.11.2022 вже стягнуто виконавчий збір в загальному розмірі 10% від суми, яка підлягає стягненню. На думку позивача, прийнявши 09.11.2022 постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №61605225, державний виконавець допустив подвійне стягнення виконавчого збору, фактично збільшивши його розмір до 20% від суми, яка підлягає стягненню, що суперечить положенням ч.2 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, як уже зазначалось, виконавче провадження №61605225 з виконання виконавчого листа №2-154/10, виданого 22.10.2019 Лановецьким районним судом Тернопільській області, було відкрито 23.03.2020, про що зазначено в самій постанові. Відтак, з врахуванням вказаної обставини, а також вимог ч.4 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №61605225 могла бути винесена 23.03.2020, тобто одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

За таких підстав, вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 03.01.2023 визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено його. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено у справі судове засідання.

На виконання вимог вказаної ухвали, 03.02.2023 Шумським відділом Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 63411040 відносно боржника ОСОБА_1 до складу якого входять наступні виконавчі провадження: № 61000537 з примусового виконання виконавчого листа № 602/119/18 від 02.12.2019, що видав Лановецький районний суд Тернопільської області; № 52203560 з примусового виконання виконавчого листа № 2-154/2010 від 06.08.2010, що видав Лановецький районний суд Тернопільської області; № 61605225 з примусового виконання виконавчого листа № 2-154/10 від 22.10.2019, що видав Лановецький районний суд Тернопільської області.

Відповідач вказує, що твердження позивача щодо подвійного стягнення виконавчого збору на підставі винесених постанов про стягнення виконавчого збору у виконавчих провадженнях №61605225 та №52203560 не відповідає дійсності, оскільки виконавчі провадження відкрито на підставі абсолютно різних виконавчих документів, які відповідають вимогам Закону. Виконавчий збір по жодному із проваджень стягнуто не було. Те, що заяву від 03.04.2020 ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу № 2-154/10 від 22.10.2019, що видав Лановецький районний суд Тернопільської області, таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення є ще одним підтвердженням того, що це є різні виконавчі документи. При цьому, станом на день розгляду справи ні виконавчий лист № 2- 154/2010 від 06.08.2010, ні виконавчий лист № 2-154/10 від 22.10.2019, що видав Лановецький районний суд Тернопільської області, не скасовані, не визнанні нечинним рішення, на підставі яких виданні виконавчі документи, виконавчий документа не визнаний судом таким, що не підлягає виконанню згідно вимог п.5 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження". Не винесення постанови про стягнення виконавчого збору №61605225 від 09.11.2022 протягом тривалого часу після відкриття виконавчого провадження не є підставою для її скасування оскільки згідно п.3 ч.5 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

За таких обставин, вважає, позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Сторонами подано до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи положення ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 та ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що 20.07.2007 між ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Лановецьке відділення №6387 ВАТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №446, за яким ОСОБА_1 отримала кредит на споживчі потреби в сумі 69 тисяч доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5% на рік, зі строком остаточного повернення не пізніше 19 липня 2012 року.

20.07.2007 між ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Лановецьке відділення №6387 ВАТ "Ощадбанк" та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №445, за яким ОСОБА_2 отримала кредит на споживчі потреби в сумі 69 тисяч доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5% на рік, зі строком остаточного повернення не пізніше 19 липня 2012 року.

20.07.2007 між ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Лановецьке відділення №6387 ВАТ "Ощадбанк" та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №444, за яким ОСОБА_3 отримав кредит на споживчі потреби в сумі 69 тисяч доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5% на рік.

В забезпечення належного виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами, - нотаріусом посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1739 іпотечний договір від 20.07.2007, згідно якого, ОСОБА_3 , який являється іпотекадавцем за власними зобов`язаннями та майновим поручителем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з метою належного виконання зобов`язань, що випливають із кредитних договорів №444 №445, №446, передав у іпотеку ВАТ "Ощадбанк" майно, що належить йому на праві особистої власності, а саме: нежиле приміщення (приміщення складу з підвальним приміщенням), що знаходиться в АДРЕСА_1 , (розташоване на земельній ділянці для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0,06602 га) загальною площею 393,80 кв.м; земельна ділянка для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0,06602 га, кадастровий номер земельної ділянки 020040153, розташована на території Лановецької міської ради в АДРЕСА_1 ; трьох кімнатна квартира, що знаходиться в АДРЕСА_2 , загальною площею 69,40 кв.м, житлова площа - 46 кв.м.

У зв`язку із невиконанням обов`язків за зазначеними Кредитними договорами №444, №445, та №446 боржниками, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , - ВАТ "Державний ощадний банк України" звернувся із позовами до вказаних осіб про дострокове стягнення боргу і звернення стягнення на майно, яке передано по всіх договорах в іпотеку позивачем.

Так, рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 13.07.2010 у справі №2-154/2010 задоволено позовні вимоги відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 та вирішено стягнути з ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_3 на користь відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (рахунок № НОМЕР_1 у Тернопільському обласному управлінні ВАТ "Державний ощадний банк України", , МФО 338545) 83257,03 доларів США, що станом на 13 липня 2010 року, згідно курсу Національного банку еквівалентно 657996 (шістсот п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 96 коп. (у тому числі 69000 доларів США - заборгованість по кредиту, заборгованість по прострочених відсотках 13280,87 доларів США, пеня за несвоєчасну сплату відсотків 976,16 доларів США), шляхом звернення стягнення на належне на праві власності ОСОБА_3 , та передане ним, згідно нотаріально посвідченого 20.07.2007 та зареєстрованого за № 1739 іпотечного договору, нерухоме майно: нежиле приміщення (приміщення складу з підвальним приміщенням), що знаходиться в АДРЕСА_1 , (розташоване на земельній ділянці для роздрібної з торгівлі та комерційних послуг розміром 0,06602 га) загальною площею кв.м; земельну ділянку для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0.06602 га, кадастровий номер земельної ділянки 020040153, розташована на території Лановецької міської ради в АДРЕСА_1 ; трьох кімнатну квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 ,загальною площею 69,40 кв.м, житлова площа - 46 кв.м. (а.с.36-37).

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 13.07.2010 у справі №2-148/2010 задоволено позовні вимоги відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_3 та вирішено достроково стягнути з ОСОБА_3 в користь філії Лановецького відділення № 6387 Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк " 83252,92 дол. США, з них 69000,00 дол. США заборгованості по кредиту; 13280,87 дол. США заборгованість по прострочених відсотках; 972,05 дол. США пеня за несвоєчасну сплату відсотків, що становить 657964,48 грн (шістсот п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот шістдесят чотири грн. 48 коп.) та судові витрати по справі: державне мито в сумі 1700,00 гривень та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, шляхом звернення стягнення на заставне майно ОСОБА_3 згідно договору застави № 1739 від 20.07.2007: нежиле приміщення (приміщення складу з підвальним приміщенням), що знаходиться в АДРЕСА_1 , (розташоване на земельній ділянці для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0,06602 га) загальною площею 393,80 кв. м., що належить іпотекодавцю згідно договору купівлі-продажу, укладеним Лановецьким об`єднанням підприємств громадського харчування та ОСОБА_3 01.12.1998, зареєстрованого Лановецьким районним бюро технічної інвентаризації 12.05.1999 в реєстрову книгу № 106; земельну ділянку для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0,06602 га, кадастровий № 020040153, розташовану на території Лановецької міської ради в АДРЕСА_1 і належить іпотекодавцю згідно Державного акту на право приватної власності ТР № 033032, виданим Лановецькою міською радою 24.03.2004; трьох кімнатну квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 , житловою площею 46 кв. м. і належить іпотекодавцю згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданим виконавчим комітетом Лановецької міської ради 06.07.2007 (арк. справи 142-143).

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 13.07.2010 у справі №2-153/2010 задоволено позовні вимоги відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_2 та вирішено стягнути з ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_2 на користь відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (рахунок № НОМЕР_1 у Тернопільському обласному управлінні ВАТ "Державний ощадний банк України", , МФО 338545) 657996 (шістсот п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 88 коп. Вирішено стягнути дану заборгованість ОСОБА_2 перед відкритим акціонерним товариством шляхом звернення стягнення на належне на праві власності ОСОБА_3 та передане ним в іпотеку згідно іпотечного договору від 20 липня 2008 року, нерухоме майно: нежиле приміщення (приміщення складу з підвальним приміщенням), що знаходиться в АДРЕСА_1 , (розташоване на земельній ділянці для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0,06602 га) загальною площею 393,80 кв.м.; земельної ділянки для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0,06602 га, кадастровий номер земельної ділянки 020040153, розташована на території Лановецької міської ради в АДРЕСА_1 ; трьох кімнатну квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 , загальною площею 69, 40 кв.м, житлова площа - 46 кв.м.

06.08.2010 Лановецький районний суд Тернопільської області видав виконавчий лист у справі №2-154/2010 згідно рішення суду від 13.07.2010 щодо стягнення заборгованості ОСОБА_1 шляхом звернення стягнення на належне на праві власності ОСОБА_3 та передане ним в іпотеку згідно іпотечного договору від 20.07.2007 (а.с.51-52), де боржником у виконавчому листі зазначено позивача.

13.09.2016 державним виконавцем Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 52203560, з примусового виконання виконавчого листа № 2-154/10 від 06.08.2010, що видав Лановецький районний суд Тернопільської області (а.с.8).

Надалі, додатковим рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 25.01.2018 резолютивну частину рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 13.07.2010 в цивільній справі №2-154/10 викладено в іншій редакції, що стосується розміру стягнутої заборгованості з визначенням валюти заборгованості в доларах США та стягнуто з відповідача на користь позивача 83257, 02 дол. США, що станом на 13 липня 2010 року за курсом Національного банку еквівалентно 657996 грн 88 коп. (у тому числі, 69000 дол. США - заборгованість по кредиту, заборгованість по прострочених відсотках - 13280, 87 дол. США, пеню за несвоєчасну сплату відсотків 976,16 дол. США) шляхом звернення стягнення на належне на праві власності ОСОБА_3 та передане ним, згідно нотаріально посвідченого 20.07.2007 та зареєстрованого за №1739 іпотечного договору, нерухоме майно: нежиле приміщення (приміщення складу з підвальним приміщенням), що знаходиться в АДРЕСА_1 , (розташоване на земельній ділянці для роздрібної з торгівлі та комерційних послуг розміром 0,06602 га) загальною площею кв.м; земельну ділянку для роздрібної торгівлі та комерційних послуг розміром 0.06602 га, кадастровий номер земельної ділянки 020040153, розташована на території Лановецької міської ради в АДРЕСА_1 ; трьох кімнатну квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 ,загальною площею 69,40 кв.м, житлова площа - 46 кв.м. (а.с.38-39).

03.10.2019 державним виконавцем Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесена постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних у виконавчому провадженні № 52203560, а саме: резолютивну частину викладено відповідно до додаткового рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 25.01.2018 в цивільній справі №2-154/10 (а.с.80).

22.10.2019 Лановецьким районним судом Тернопільської області в порядку виконання вказаного додаткового рішення суду від 25.01.2018 видано виконавчий лист №2-154/10 (а.с.61), який скеровано у Збаразький міжрайонний відділ Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) для виконання (а.с.59-60).

20.03.2020 державним виконавцем Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61605225, п.3 якої зазначено обов`язок сплати боржником виконавчого збору у розмірі 65799,70 грн. (а.с.69-70).

Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 09.11.2020 у справі №2-154/10 (а.с.44-45), яку залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 20.05.2021 (а.с.46-49), в задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 про визнання вказаного виконавчого листа 22.10.2019 №2-154/10, виданого Лановецьким районним судом Тернопільської області в порядку виконання додаткового рішення суду від 25.01.2018 таким, що не підлягає виконанню, - відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №2-154/10 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 09.11.2020 та постанову Тернопільського апеляційного суду від 20.05.2021 у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (а.с.50).

31.08.2021 державним виконавцем Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районні Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 61605225 (а.с.103).

15.09.2021 державним виконавцем Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районні Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 61605225 (а.с.108).

09.11.2022 державним виконавцем Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районні Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) винесено постанову про стягнення виконавчого збору № 61605225 (а.с.113).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно зі ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною 1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

При цьому, ч.1, 3 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч.4 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з с.5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.9 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Так, пунктом 8 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція №512/5),стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Так, виконавчий збір не стягується у разі добровільного виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження починається примусове виконання рішення суду, за яке передбачено стягнення виконавчого збору у визначеному законом розмірі.

Разом з тим, у разі закінчення виконавчого провадження, у якому не сплачений виконавчий збір, з підстави, передбаченої п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження.

Аналізуючи зазначені положення Закону та Інструкції № 512/5, можна дійти висновку, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, - пов`язується саме з початком примусового виконання. Останнє - виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження, виконавець зобов`язаний зазначити про стягнення з боржника суми виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", яка підлягає стягненню.

При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 20.03.2020 державним виконавцем Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61605225 з примусового виконання виконавчого листа від 22.10.2019 №2-154/10, виданого Лановецьким районним судом Тернопільської області для примусового виконання додаткового рішення Лановецького районного суду від 25.01.2018 у цивільній справі №2-154/10, п.3 якої зазначено обов`язок позивача сплатити виконавчий збір у розмірі 65799,69 грн.

Суд враховує, що чинним законодавством не передбачено обов`язку перевірки виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Суд звертає увагу, що позивачем не оскаржено постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2022 № 61605225.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення із винесенням відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору (не пізніше наступного робочого дня) з дня закінчення виконавчого провадження є те, що виконавчий збір не стягнуто.

Разом з тим, як вже зазначалось судом відповідно до ч.9 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин, винесення постанови про стягнення виконавчого не порушує прав позивача, оскільки необхідність його фактичного стягнення, - вирішується державним виконавцем в процесі виконання чи після закінчення виконавчого провадження.

Суд не приймає до уваги покликання позивача на наявність виконавчого провадження №52203560 та стягнення в його межах виконавчого збору, як на підставу скасування оскаржуваної постанови, оскільки, як вже було зазначено судом, постанову про відкриття виконавчого провадження № 61605225 не оскаржено, а виконавчий лист №2-154/10, виданий 22.10.2019 Лановецьким районним судом Тернопільської області, з примусового виконання якого і відкрито виконавче провадження №61605225, - не визнано такими що не підлягає виконанню, а правомірність видачі такого була предметом дослідження в межах судового розгляду судами загальної юрисдикції у зазначеній судовій справі.

Водночас твердження позивача стосовно подвійного стягнення з нього однієї і тієї ж суми за виконавчими документами у виконавчих провадженнях №52203560 та №61605225 не знаходить свого підтвердження у поданих доказах і є його припущенням.

Серед іншого, на виконання додаткового рішення Лановецького районного суду від 25.01.2018 у цивільній справі №2-154/10 в частині звернення стягнення на нерухоме майно, належне ОСОБА_3 , Лановецьким районним судом Тернопільської області 20.03.2020 видано виконавчий лист №2-154/10. Станом на 02.04.2020 державним виконавцем Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) винесено повідомлення про повернення виконавчого провадження стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що найменування особи боржника, яка визначається, як боржник виконавчим листом не відповідає найменуванню особи боржника, яка зазначена в регулятивній частині даного виконавчого листа.

Рішення виконавця було оскаржено стягувачем до Лановецького районного суду Тернопільської області, ухвалою №2-154/10 від 01.07.2020 Лановецького районного суду Тернопільської області позовні вимоги АТ "Ощадбанк" задоволено, повідомлення про повернення виконавчого провадження стягувачу без прийняття до виконання від 02.04.2020 неправомірним, зобов`язано виконавця винести постанову про відкриття виконавчого провадження; постановою Тернопільського апеляційного суду №2-154/10 від 07.10.2020 ухвалу №2-154/10 від 01.07.2020 Лановецького районного суду Тернопільської області залишено без змін; постановою Першої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду №2-154/10 від 19.04.2021 касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, увалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 01.07.2020 та постанову Тернопільського апеляційного суду від 07.10.2020 залишено без змін.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 19.04.2021 у справі за № 2-154/10, переглядаючи у касаційному порядку правомірність видачі виконавчого листа від 20.03.2020 Лановецьким районним судом Тернопільської області для примусового виконання додаткового рішення Лановецького районного суду від 25.01.2018, прийшов до висновку, що виконавчий лист №2-154/10 відповідає вимогам виконавчого документа і підлягає примусовому виконанню та його виконання забезпечує виконання рішення суду,

За сукупністю встановлених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень діючого законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору № 61605225 від 08.11.2022 відповідає вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, ч.2 ст.2 КАС України в зв`язку з чим відсутні підстави для визнання її протиправною та скасування, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність оскаржуваного рішення, про що описано вище.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Шумського відділу Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач:

- Шумський відділ Державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (місцезнаходження: вул. Шевченка, 3, м.Шумське, Шумський район, Тернопільська область, 47101, );

Головуючий суддя Мандзій О.П.