Справа № 300/2555/22
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2555/22 пров. № А/857/17904/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Кушнерика М. П., Ніколіна В. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року у справі № 300/2555/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

суддя в 1-й інстанції Григорук О. Б.,

час ухвалення рішення 31.10.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправними дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до спеціального (педагогічного) стажу періодів роботи: з 01 вересня 1985 року по 12 липня 1987 року вчителем в Берлогівській школі; з 01 листопада 1985 року по 30 травня 1986 року викладачем по класу скрипки по сумісництву на 0,5 ставки у Перегінській музичній школі; з 02 вересня 1985 року по 03 вересня 1987 року викладачем класу скрипки в Рожнятівській музичній школі; з 01 січня 1992 року по 02 червня 2003 року викладачем класу скрипки в Рожнятівській музичній школі та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до спеціального (педагогічного) стажу вказані періоди роботи; зобов`язати відповідача нарахувати та виплати йому грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що із його страхового стажу безпідставно вилучено періоди роботи: з 01 вересня 1985 року по 12 липня 1987 року, в який він працював вчителем у Берлогівській школі; з 01 листопада 1985 року по 30 травня 1986 року- викладачем по класу скрипки по сумісництву на 0,5 ставки у Перегінській музичній школі; з 02 вересня 1985 року по 03 вересня 1987 року - викладачем класу скрипки в Рожнятівській музичній школі; з 01 січня 1992 року по 02 червня 2003 року - викладачем класу скрипки в Рожнятівській музичній школі. Вказує, що вищевказані періоди роботи підтверджуються відповідними документами, будь-яких виправлень чи закреслень у документах немає. Зазначає, що відповідачем не зараховано до його стажу роботи період з 01 січня 1992 року по 02 червня 2003 року на посаді викладача класу скрипки в Рожнятівській музичній школі, оскільки з 01 січня 1992 року музична школа належить до позашкільних навчальних закладів, а викладачі, які працюють у позашкільних навчальних закладах освіти Переліком №909 не передбачені, однак вважає, що такі доводи відповідача є помилковими, оскільки заклади позашкільної освіти є невід`ємним складником структури освіти. Звертає увагу, що на день досягнення пенсійного віку працював директором Рожнятівської дитячої школи мистецтв, тому відповідно до п.«е-ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» враховуючи ту обставину, що у нього наявний достатній стаж, має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що підстави для нарахування та виплати позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутні, оскільки у нього недостатньо страхового стажу в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Вказує, що з 01 січня 1992 року Рожнятівська музична школа належить до позашкільних навчальних закладів, а викладачі, які працюють у позашкільних навчальних закладах освіти Переліком №909 не передбачені, то стаж роботи у цей період не зараховується для отримання такої виплати. Крім того, зазначає, що періоди роботи позивача: з 01 вересня 1985 року по 12 липня 1987 року вчителем у Берлогівській школі; з 01 листопада 1985 року по 30 травня 1986 року викладачем по класу скрипки по сумісництву на 0,5 ставки у Перегінській музичній школі; з 02 вересня 1985 року по 03 вересня 1987 року викладачем класу скрипки в Рожнятівській музичній школі частково співпадають, а тому підлягають зарахуванню в одинарному розмірі. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження судом першої інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржуване судове рішення - скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25 січня 2022 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням страхового стажу 42 роки 21 день.

Згідно з довідкою Берлогівської гімназії від 23 лютого 2022 року №06-02/19 позивач з 01 вересня 1985 року по 12 липня 1987 року працював вчителем в Берлогівській школі (а.с.19).

Відповідно до довідки Перегінської дитячої школи мистецтв від 23 лютого 2022 року №03 позивач в період з 01 листопада 1985 року по 30 травня 1986 року працював викладачем по класу скрипки по сумісництву на 0,5 ставки в Перегінській музичній школі (а.с.16-18).

Зі змісту записів у трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с.22-23) вбачається, що з 02 вересня 1985 року по 03 вересня 1987 року позивач працював на посаді художнього керівника будинку культури с.Сваричів (пункти 6, 7); у спірний період з 01 січня 1992 року по 02 червня 2003 року викладачем класу скрипки в Рожнятівській музичній школі (пункти 8-11).

За результатом розгляду заяви від 11 квітня 2022 року відповідач направив позивачу рішення від 14 квітня 2022 року №77 про відмову у перерахунку пенсії - допризначенні пенсії, щодо нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відсутній страховий стаж, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" -"ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - 35 років (а.с.13).

Відповідно до цього рішення від 14 квітня 2022 року до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи: з 04 вересня 1987 року по 31 грудня 1991 року та з 03 червня 2003 року по 31 січня 2022 року (22 роки 11 місяців 16 днів). Зазначено, що згідно із записом трудової книжки, з 02 вересня 1985 року по 03 вересня 1987 року заявник працював у Рожнятівській музичній школі, яка належить до позашкільних навчальних закладів. Постановою Кабінету Міністрів від 04.11.1993 №909 (зі змінами) затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Розділом 1 "Освіта" Переліку передбачено що право на таку пенсію мають, зокрема, вчителі та викладачі у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах. Викладачі, які працюють у позашкільних навчальних закладах, вказаним Переліком не передбачені. Відповідно до 2 Примітки Переліку від 04.11.1993 №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше чинного законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років. Переліком закладів, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсії вислугу років, затвердженим постановою Ради міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397, була передбачена посада викладача в музичній школі, яка належала до навчальних закладів та дитячих установ. Тому до стажу роботи, що дає право па призначення пенсії за вислугу років, можна зарахувати періоди роботи на посаді викладача в дитячій музичній школі до 31 грудня 1991 року. Посада викладача в позашкільних закладах освіти, до яких належить Рожнятівська музична школа, Переліком не передбачена, тому періоди роботи з 01 січня 1992 року по 02 червня 2003 року на посаді викладача не зараховуються до стажу роботи, яка дає право па пенсію за вислугу років (а.с.12, 13).

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи позивача з 01 січня 1992 року по 02 червня 2003 року викладачем класу скрипки в Рожнятівській музичній школі підлягає врахуванню до його спеціального (педагогічного) стажу, оскільки позашкільні навчальні заклади входять у структуру закладів освіти. Разом з тим, періоди роботи з 01 вересня 1985 року по 12 липня 1987 року вчителем в Берлогівській школі; з 01 листопада 1985 року по 30 травня 1986 року викладачем по класу скрипки по сумісництву на 0,5 ставки в Перегінській музичній школі та з 02 вересня 1985 року по 03 вересня 1987 року викладачем класу скрипки в Рожнятівській музичній школі зарахуванню не підлягають, оскільки положеннями Закону №1788-ХІІ не передбачено зарахування до страхового чи спеціального стажу періоду роботи за основним місцем та за сумісництвом, одночасно, а тому враховуючи ту обставину, що у позивача відсутній необхідний спеціальний страховий стаж роботи на певних визначених законодавством посадах понад 35 років, тому підстави для нарахування та виплати позивачу грошової допомоги відповідно до статті 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутні.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.

Відповідно до п.7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.

Згідно з п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає права на пенсію за вислугу років, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909.

Зазначеним переліком визначено, що в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: вчителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

П.5 цього Порядку №1191 передбачає, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З системного аналізу наведених вище норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад у закладах та установах державної і комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

При цьому, згідно з правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 30 січня 2019 року у справі №876/5312/17, викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право на отримання пенсії за вислугу років.

Як правильно звернув увагу суд першої інстанції, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначає, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем та концертмейстером в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.

Як вбачається з матеріалів справи, у копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містяться наступні записи: з 02 вересня 1985 року по 03 вересня 1987 року позивач працював на посаді художнього керівника будинку культури с.Сваричів; з 04 вересня 1987 року ( в тому числі у спірний період з 01 січня 1992 року по 02 червня 2003 року) викладачем класу скрипки в Рожнятівській музичній школі (а.с.22-23).

Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що вказаний вище період роботи позивача не враховується до стажу, який дає право на отримання вказаної виплати, так як посада викладач у позашкільних закладах освіти не передбачено Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років №909 та вказані заклади є закладами позашкільної освіти в галузі культури та не є структурними підрозділами відділу освіти, а відтак періоди роботи позивача у таких закладах не зараховуються до страхового стажу, оскільки такі спростовуються вищенаведеними мотивами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період роботи ОСОБА_1 з 01 січня 1992 року по 02 червня 2003 року відноситься до спеціального трудового стажу, передбаченого статтею 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Щодо зарахування періодів роботи позивача з 01 вересня 1985 року по 12 липня 1987 року на посаді вчителя у Берлогівській школі; з 01 листопада 1985 року по 30 травня 1986 року на посаді викладача по класу скрипки по сумісництву на 0,5 ставки у Перегінській музичній школі; з 02 вересня 1985 року по 03 вересня 1987 року на посаді викладача класу скрипки в Рожнятівській музичній школі, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.56 Закону України №1788-XII Про пенсійне забезпечення (у редакції, що діяла до 01 січня 2004 року) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п.1-3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.17-18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Однак, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 01 вересня 1985 року по 12 липня 1987 року працював вчителем в Берлогівській школі, що підтверджується довідкою Берлогівської гімназії від 23 лютого 2022 року №06-02/19 (а.с.19); з 01 листопада 1985 року по 30 травня 1986 року працював викладачем по класу скрипки по сумісництву на 0,5 ставки в Перегінській музичній школі, що підтверджується довідкою Перегінської дитячої школи мистецтв від 23 лютого 2022 року №03 (а.с.16-18).

Таким чином, вищевказаними документами підтверджується, що у спірний період позивач був працевлаштованим та отримував заробітну плату у вказаних навчальних закладах. Будь-яких посилань на невідповідність довідок чинному законодавству (або їх недостовірності) відповідач не навів. Довідки, які були надані позивачем, на цей час є дійсними, мають відбиток печатки та підпис.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року в справі №442/456/17 звернула увагу на те, що сумісництвом є виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації.

У пункті 4 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 року №78, зазначено, що працівникам підприємств, установ, організацій (далі - підприємство), які крім основної роботи займалися викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилася викладацька робота.

Працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати), до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховується період роботи на цих посадах.

При цьому, колегія суддів зазначає, що законодавчі застереження щодо неврахування періодів роботи за сумісництвом до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, відсутні.

Таким чином, з врахуванням наведеного вище колегія суддів дійшла висновку, що періоди роботи позивача з 01 вересня 1985 року по 12 липня 1987 року на посаді вчителя у Берлогівській школі та з 01 листопада 1985 року по 30 травня 1986 року на посаді викладача по класу скрипки по сумісництву на 0,5 ставки в Перегінській музичній школі (які фактично накладаються) підтверджені належними доказами, а тому такі періоди мають бути зараховані до стажу роботи позивача для здійснення такої виплати.

Разом з тим, щодо періоду роботи ОСОБА_1 з 02 вересня 1985 року по 03 вересня 1987 року на посаді викладача класу скрипки в Рожнятівській музичній школі, то колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані на підтвердження вказаного періоду роботи у Рожнятівській музичній школі, а тому такий період зарахуванню не піддягає та у задоволенні позовних вимог у цій частині необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то колегія суддів зазначає наступне.

За змістом п.7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на день досягнення пенсійного віку працював в установі державної форми власності на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" -"ж" статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення і має страховий стаж більше 35 років на такій посаді, а також позивач до цього не отримував будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком, тому колегія суддів дійшла висновку, що позовна вимога щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення, підлягає задоволенню.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 має право на зарахування до стажу періоди роботи на посаді викладача з 01 вересня 1985 року по 12 липня 1987 року вчителем в Берлогівській школі; з 01 листопада 1985 року по 30 травня 1986 року викладачем по класу скрипки по сумісництву на 0,5 ставки у Перегінській музичній школі та з 01 січня 1992 року по 02 червня 2003 року у Рожнятівській музичній школі та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до стажу періоди роботи з 01 вересня 1985 року по 12 липня 1987 року на посаді вчителя у Берлогівській школі; з 01 листопада 1985 року по 30 травня 1986 року на посаді викладача по класу скрипки по сумісництву на 0,5 ставки у Перегінській музичній школі та з 01 січня 1992 року по 02 червня 2003 року у Рожнятівській музичній школі та нарахувати і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо зарахування позивачу спірних періодів роботи до стажу роботи, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку із впровадженням екстериторіальності, заява ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, була скерована у Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для опрацювання, де, відповідно, і прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії від 14 квітня 2022 року.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не є відповідачем по цій справі та позивачем не оскаржується рішення про відмову у перерахунку пенсії від 14 квітня 2022 року.

Таким чином, з врахуванням наведених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зарахування позивачу спірних періодів роботи до стажу роботи відсутні, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині необхідно відмовити.

Враховуючи усе наведене вище, колегія суддів вважає частково підставними та обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Враховуючи те, що по суті розгляду вказаної справи позовні вимоги позивача задоволено, то відповідно до ст.139 КАС України із відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір на суму 992,40 грн, сплачений згідно з квитанцією №0.0..1 від 03 червня 2022 року за подання позовної заяви та 1488,60 грн сплачений згідно з квитанцією №0.0..1 від 29 листопада 2022 року за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року у справі №300/2555/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (педагогічного) стажу періоди роботи: з 01 вересня 1985 року по 12 липня 1987 року вчителем в Берлогівській школі; з 01 листопада 1985 року по 30 травня 1986 року викладачем по класу скрипки по сумісництву на 0,5 ставки у Перегінській музичній школі; з 01 січня 1992 року по 02 червня 2003 року викладачем класу скрипки в Рожнятівській музичній школі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () на користь ОСОБА_1 судовий збір на суму 992,40 грн, сплачений згідно з квитанцією №0.0..1 від 03 червня 2022 року за подання позовної заяви та 1488,60 грн сплачений згідно з квитанцією №0.0..1 від 29 листопада 2022 року за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді М. П. Кушнерик
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 17 лютого 2023 року.