Справа № 400/1018/22
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

17 лютого 2023 р.справа № 400/1018/22

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаДержавної установи "Казанківська виправна колонія (№ 93)", с. Новоданилівка, Казанківський район, Миколаївська область, 56022,

провизнання незаконним та скасування наказу від 10.11.2021 р. № 535 о/с-21, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся з адміністративним позовом до Державної установи Казанківська виправна колонія (№ 93) (надалі - відповідач або ДУ КВК № 93), в якому просить суд визнати незаконним та скасувати наказ від 10 листопада 2021 р. № 535о/с-21 Про внесення змін до наказу Про увільнення ОСОБА_1 та зобов?язати відповідача відновити виплату середнього грошового забезпечення (заробітної плати) з листопада 2021 р. включно.

Позовна заява залишалась без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Свої вимоги позивач обґрунтував наступним. З листопада 2019 р. ОСОБА_1 проходить службу на посаді старшого інспектора з організації служби озброєння та спецзасобів відділу охорони ДУ КВК № 93. 6 липня 2021 р. позивача прийнято на військову службу за контрактом, у зв?язку з чим наказом ДУ КВК № 93 від 14 липня 2021 р. його було увільнено від виконання службових обов?язків із збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку, але в листопаді 2021 р. відповідач припинив виплачувати середній заробіток. Підставою для припинення виплати середнього заробітку послугував наказ від 10 листопада 2021 р. № 535о/с-21 Про внесення змін до наказу Про увільнення ОСОБА_1 , в якому зазначено, що Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України було доповнено окремою нормою, яка не передбачає збереження середнього заробітку за особами, які проходять військову службу.

Позивач вважає, що виплата йому середнього заробітку на час військової служби за контрактом гарантована приписами Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), а інші нормативні акти не можуть скасовувати передбачені ним соціальні гарантії для військовослужбовців.

Відповідач позов не визнав, у відзиві просив відмовити в його задоволенні. Не заперечуючи фактичних обставин, які наведені позивачем, відповідач не погоджується з наявністю у позивача права на отримання середнього заробітку, посилаючись при цьому на норми наказу Міністерства юстиції України від 13 вересня 2021 р. № 3226/5 Про затвердження Змін до Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, яким розділ 1 цього Порядку доповнено новим п. 29, який не передбачає збереження за особами, які увільнені від виконання службових обов?язків у зв?язку з прийняттям на військову службу середнього грошового забезпечення. Також відповідач зазначив, що особи рядового і начальницького складу установ кримінально-виконавчої служби не перебувають в трудових відносинах, а проходять службу, порядок якої унормовано Законами України Про Державну кримінально-виконавчу службу України, Про Національну поліцію, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб, а тому на них не поширюється дія норм трудового законодавства.

При відкритті провадження, суд поновив позивачу строк звернення до адміністративного суду, визнавши причини пропуску такого строку поважними.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, наказом ДУ КВК № 93 від 26 листопада 2019 р. № 259о/с-19 ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора з організації служби озброєння та спецзасобів відділу охорони ДУ КВК № 93.

14 липня 2021 р. наказом відповідача № 323о/c-21 ОСОБА_1 увільнено від виконання службових обов?язків у зв?язку з прийняттям на військову службу за контрактом із збереженням місця роботи, посади і середнього грошового забезпечення.

В наступному, 10 листопада 2021 р. відповідач видав спірний наказ № 535о/с-21 Про внесення змін до наказу Про увільнення ОСОБА_1 , згідно з яким до попереднього наказу від 14 липня 2021 р. № 323о/c-21 внесені зміни в частині припинення виплати середнього грошового забезпечення.

В якості правової підстави для припинення виплати позивачу середнього грошового забезпечення наведено наказ Міністерства юстиції України від 13 вересня 2021 р. № 3226/5 Про затвердження Змін до Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, яким цей Порядок було доповнено новим п. 29 такого змісту: За особами рядового і начальницького складу, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення грошове забезпечення не зберігається..

Суд вважає, що припинення відповідачем виплати позивачу середнього заробітку на підставі вищенаведеної норми, здійснено внаслідок помилкового тлумачення законодавства.

Згідно з преамбулою Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, він здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

З урахуванням предмету регулювання, цей Закон є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів в частині регулювання гарантій та пільг для громадян України, які проходять військову службу.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Видами військової служби, в тому числі, є військова служба за контрактом (ст. 2 ч. 6 Закону).

1 квітня 2014 р. набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації від 27 березня 2014 р. № 1169-VII, яким ст. 39 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу доповнено частиною другою такого змісту: За громадянами України, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування та форм власності.

В подальшому Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду від 15 січня 2015 р. № 116-VIII ця норма була викладена в такій редакції: За громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності, місце навчання у навчальному закладі незалежно від підпорядкування та форми власності та незалежно від форми навчання..

14 травня 2015 р. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду № 433-VIII, метою прийняття якого згідно з пояснювальною запискою до нього є посилення соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду, ст. 39 ч. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу була змінена такою редакцією: Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України Про освіту.

1 червня 2016 р. набрав чинності Закон України від 24 грудня 2015 р. № 911-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким ст. 119 ч. 3, 4 КЗпП України, яка має назву Гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків викладено в редакції, яка передбачала, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

З наведеного вбачається, що спеціальний Закон, який регулює правовідносини у сфері військової служби (Закон України Про військовий обов`язок і військову службу) містить окрему норму про розповсюдження на осіб, які проходять військову службу в тому числі за контрактом, гарантій, які передбачені ст. 119 ч. 3 КЗпП України, яка в свою чергу передбачає, що за такими особами зберігається середній заробіток.

За таких умов, наказ Міністерства юстиції України від 13 вересня 2021 р. № 3226/5 Про затвердження Змін до Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України суперечить приписам Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та КЗпП України.

Стаття 7 ч. 3 КАС України визначає, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Враховуючи викладене, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та КЗпП України, які мають вищу юридичну силу порівняно з наказом Міністерства юстиції України від 13 вересня 2021 р. № 3226/5.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 1 липня 2022 р. № 2352-IX, який набрав законної сили 19 липня 2022 р., в ст. 119 ч. 3 КЗпП України слова зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток замінено словами зберігаються місце роботи і посада.

Відтак, саме з 19 липня 2022 р. середній заробіток за позивачем не зберігається.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме наказ від 10 листопада 2021 р. № 535о/с-21 Про внесення змін до наказу Про увільнення ОСОБА_1 в частині припинення виплати позивачу середнього грошового забезпечення в період з листопада 2021 р. до 18 липня 2022 р. слід визнати протиправним та скасувати, одночасно поклавши на відповідача обов?язок нарахувати позивачу середнє грошове забезпечення за цей же час.

В той же час, починаючи з 19 липня 2022 р., припинення виплати позивачу середнього грошового забезпечення є правомірним і у відповідних позовних вимогах слід відмовити.

Розподіл судових витрат судом не проводився, так як позивач звільнений від сплати судового збору в силу ст. 5 ч. 1 п. 12 Закону України Про судовий збір, а доказів понесення інших судових витрат сторони суду не подавали.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Державної установи "Казанківська виправна колонія (№ 93)" (с. Новоданилівка, Казанківський район, Миколаївська область, 56022, ) задовольнити частково.

2. Наказ від 10 листопада 2021 р. № 535о/с-21 Про внесення змін до наказу Про увільнення ОСОБА_1 визнати протиправним та скасувати в частині припинення виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середнього грошового забезпечення за період часу з листопада 2021 р. до 18 липня 2022 р.

3. Зобов?язати Державну установу Казанківська виправна колонія (№ 93) (с. Новоданилівка, Казанківський район, Миколаївська область, 56022, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середнє грошове забезпечення за період часу з листопада 2021 р. до 18 липня 2022 р.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням вимог розділу VI п. 3 "Прикінцеві положення" КАС України.

Суддя А. О. Мороз