Справа № 480/1333/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
17 лютого 2023 року Справа № 480/1333/23
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г., розглянувши заяву представника приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Нагорної Наталії Василівни про забезпечення позову
В С Т А Н О В И В:
17 лютого 2023 року до Сумського окружного адміністративного суду через представника звернулася приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Нагорна Наталія Василівна із заявою про забезпечення позову, в якій просить: 1) вжити заходів забезпечення позову та зупинити дію наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 160/7 від 13.02.2023 в частині тимчасового блокування доступу приватному нотаріусу Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 (шість) місяців (п. 2), а також забезпечення Сумською регіональною філією Державного підприємства «Національні інформаційні системи» виконання тимчасового блокування доступу приватному нотаріусу Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 (шість) місяців (п. 3) до набрання рішенням в справі за позовом ОСОБА_1 , що буде поданий в порядку ч.2 ст. 153 КСС України;
2) визначити спосіб і порядок виконання даного судового рішення шляхом зобов`язання Сумської регіональної філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи» відновити приватному нотаріусу Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Заява умотивована тим, що наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 160/7 від 13.02.2023 (п.п.2,3) є таким, що суперечить вимогам статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 з наступними змінами, а також не відповідає вимогам законності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, прийняте з порушенням відповідної процедури, порушує права та законні інтереси приватного нотаріуса, які підлягають до судового захисту шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень.
У зв`язку з чим порушення суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного у подальшому наказу свідчать про очевидність протиправності такого наказу, що в тому числі, відповідно до ч.5 ст.151 КАС України є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.
Також вважає, що наказ №160/7 від 13.02.2023 року прийнятий суб`єктом владних повноважень за відсутності правової основи вчинених ним відповідних дій, значною мірою перешкоджає нормальній режиму роботі приватного нотаріуса, тримаючи в напрузі працівників, клієнтів, а тому невжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії наказу та зобов`язання Сумської регіональної філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи» відновити приватному нотаріусу Сумського міського нотаріального округу Нагарній Н.В. доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а також призведе до невиправдного порушення прав, свобод та законних інтересів третіх осіб, що звертаються до нотаріуса за отриманням відповідних послуг.
Оскільки, наявні доводи, що свідчать про очевидну безпідставність оспорюваного наказу, є доцільним зупинення його дії, як дієвого засобу спинити безпідставне, фактичне припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, а також здійснення приватним нотаріусом його прав та виконання покладених законом обов`язків та не допущення порушення прав третіх осіб, життя та діяльність, у тому числі, залежать та витікають з повноважень та роботи саме приватного нотаріуса.
Безпідставне блокування доступу до Державного реєстру прав на нерухоме майно на строк шість місяців призведе до фактичного блокування роботи нотаріуса, а як наслідок - до неотримання доходу, несплати податків та зборів, тим більше, під час дії воєнного стану в нашій державі.
Відмітила, що вжиття заходів забезпечення позову за заявою ОСОБА_1 не є вирішенням публічного-правового спору по суті без фактичного його розгляду судом. Зупинення дії оскаржуваного наказу не скасовує його чинність, ніяк не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених ним заходів до вирішення спору у цій справі.
Розгляд заяви позивача про забезпечення позову здійснюється згідно ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши доводи представника позивача, викладені у поданій заяві, вбачається необхідним у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч.ч.4,5,6 ст.154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст.151 КАС України).
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, зокрема, шляхом зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.
Із наведеного вбачається, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Так, судом встановлено, що згідно наказу Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України від 13.02.2023 №160/7 "Про задоволення скарги ОСОБА_2 ":
- тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватному нотаріусу Сумського міського нотаріального округу Нагорній Наталії Василівні строком на 6 (шість) місяців (пункт 2 наказу);
- відділу розгляду звернень та забезпечення діяльності Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції доручено направити наказ до Сумської регіональної філії державного підприємства Національні інформаційні системи для забезпечення виконання пункту 2 наказу (пункт 3 наказу).
Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник вказує на те, що станом на день подання заяви про забезпечення позову наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.02.2023 №160/7 (п.п.2,3) є таким, що суперечить вимогам статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015, прийнятим з порушенням процедури, порушує права та законні інтереси приватного нотаріуса, тому не відповідає вимогам законності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, і є таким, що підлягає скасуванню. При цьому наявні порушення при прийнятті спірного наказу свідчать про очевидність його протиправності.
Тобто фактично в цій частині заява представника приватного нотаріуса Нагорної Н.В. про забезпечення позову ґрунтується на доводах та твердженнях щодо підстав для скасування такого наказу під час розгляду у майбутньому поданого позову, а тому не можуть бути достатньо переконливими для висновку про наявність очевидної протиправності оспорюваного рішення для застосування судом заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150- 151 КАС України.
Намір оскаржити наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 160/7 від 13.02.2023 не може слугувати беззаперечним доказом того, що такий наказ є очевидно протиправним та не може бути автоматичною підставою для вжиття заходів забезпечення позову. При розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість таких наказів.
Крім того, згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 800/521/17, позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.
У заяві представник приватного нотаріуса Нагорної Н.В. вказує на те, що у майбутньому позивач має намір оскаржити спірний наказ, втім, задоволення поданої заяви щодо зупинення дії п.2 спірного наказу обмежено в часі і його зупинення в порядку забезпечення позову фактично указує на вирішення частини позовних вимог в адміністративному спорі по суті з огляду на їх тимчасовий характер.
Також Верховний Суд під час розгляду справи у подібних правових відносинах (постанова від 02 листопада 2021 року у справі № 640/4096/21) наголошував на тому, що саме існування очевидних ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, як стверджує позивач, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову шляхом зупинення його дії, оскільки ця ознака є лише передумовою для такого забезпечення та повинна прийматись судом до уваги із урахуванням іншої підстави забезпечення позову - невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Проте заявник у заяві не навів та до неї не додав жодного конкретного доказу на підтвердження того, що саме у майбутній справі невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких вона має намір звернутися до суду.
Щодо посилань заявника на те, що наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.02.2023 №160/7 (п.п.2,3) значною мірою перешкоджає нормальній режиму роботі приватного нотаріуса, тримаючи в напрузі працівників, клієнтів, а блокування доступу до Державного реєстру прав на нерухоме майно на строк шість місяців призведе до фактичного блокування роботи нотаріуса, та як наслідок до неотримання доходу, несплати податків та зборів, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України Про нотаріат нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); 2) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 3) видають свідоцтва про право на спадщину; 4) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) на підставі спільної заяви або в разі смерті одного з подружжя; 5) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів); 6) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися; 7) провадять опис майна фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою або місце перебування якої невідоме; 8) видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса; 9) накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації; 9-1) накладають заборону щодо відчуження грошових сум, що будуть зараховані заявником вимоги, визначеним відповідно до частини четвертої статті 65-2 Закону України Про акціонерні товариства, на рахунок умовного зберігання (ескроу), відкритий відповідно до зазначеного закону; 10) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 11) засвідчують справжність підпису на документах; 12) засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу; 13) посвідчують факт, що фізична чи юридична особа є виконавцем заповіту; 14) посвідчують факт, що фізична особа є живою; 15) посвідчують факт перебування фізичної особи в певному місці; 16) посвідчують час пред`явлення документів; 17) передають заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам; 18) приймають у депозит грошові суми та цінні папери; 19) вчиняють виконавчі написи; 20) вчиняють протести векселів; 21) вчиняють морські протести; 22) приймають на зберігання документи. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом.
Згідно ст. 46-1 Закону України Про нотаріат нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України.
Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості обов`язково використовує також відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.
Тобто діяльність нотаріусу складається не тільки з діяльності реєстрації право на нерухоме майно чи їх обмежень. Дійсно, у роботі нотаріусу необхідно мати доступ до реєстрів різного роду, слід забезпечити себе необхідними умовами роботи, у тому числі доступом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте, відсутність доступу до зазначеного реєстру, не є безумовною підставою для зупинення роботи приватного нотаріуса.
Згідно п.1 ч. 2, абз.3 ч. 3 статті 37-1 Закон України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав (п. 1 ч. 2 ст.37-1); у разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора, акредитованого суб`єкта державної реєстрації прав (абз.3 ч. 3 статті 37-1).
Отже, доводи представника позивача про те, що наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 160/7 від 13.02.2023 (п.п.2,3) буде порушено права третіх осіб, з огляду на положення абзацу 3 частини третьої статті 37-1 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, є необґрунтованими.
Відтак, у випадку застосування тимчасового блокування доступу приватного нотаріуса до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нотаріус не позбавлений права на працю і може здійснювати діяльність, яка не стосується дій щодо вчинення державної реєстрації прав на нерухоме майно. Нормами Закону України Про нотаріат передбачено широкий перелік дій та послуг, які може вчиняти та надавати приватний нотаріус і без доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Отже, за наведених обставин, у заяві про забезпечення позову відсутнє обґрунтування доцільності забезпечення позову у спосіб, визначений заявником, у цьому випадку заходи забезпечення позову не відповідають суті спору, в площині захисту в адміністративних правовідносинах. Відтак наявність підстав, зазначених в ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, представника заявника для забезпечення позову суд на даний час не вбачає.
Отже, з урахуванням вищезазначеного, вбачається необхідним у задоволенні заяви заявника про забезпечення позову відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 151, 152, 154, 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви представника приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Нагорної Наталії Василівни про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття ухвали апеляційної скарги.

Суддя І.Г. Шевченко