Справа № 560/13304/22
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

16 лютого 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 16.09.2022 року форми "Р" №, форми "ПС" №, форми "Р" №, форми "Р" №, форми "Р" №, форми "ПС" №,форми "ПС" № ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняти ГУ ДПС у Хмельницькій області: форми "Р" № від 16.09.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "єдиний податок фізичних осіб" у сумі 4745,40 грн; форми "ПС" № від 16.09.2022 року, яким застосовано штрафні санкції за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п" у сумі 1020 грн.; форми "Р" № від 16.09.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" у сумі 399625,62 грн.; форми "Р" № від 16.09.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" у сумі 340111,93 грн.; форми "Р" № від 16.09.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у сумі 28342,67 грн.; форми "ПС" № від 16.09.2022 року, яким застосовано штрафні санкції за платежем за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" у сумі 680 грн.; форми "ПС" № від 16.09.2022 року, яким застосовано штрафні санкції за платежем "адміністративні санкції та інші санкції (надх. коштів), контроль за справлянням яким закріплено ГУ ДПС" у сумі 1020 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підставою для винесення податкових повідомлень-рішень та донарахування грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та штрафних санкцій є твердження перевіряючих про те, що нібито ФОП ОСОБА_1 порушила умови перебування на спрощеній системі оподаткування, що пов`язано із перевищенням, на думку контролюючого органу, граничних обсягів доходу для обраної групи платника єдиного податку за 2018 рік та переведення контролюючим органом на загальну систему оподаткування.

Контролюючий орган стверджує, про те, що нібито платником порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування 2 групи та відповідно контролюючий орган "переводить" платника на загальну систему оподаткування з 01 січня 2019 року. Як наслідок, контролюючий орган здійснює донарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору із за 2019 та 2020 роки, як для платника, що перебуває на загальній системі оподаткування, що є неправомірними та не відповідає нормам чинного законодавства. Позивач зазначає, що за 2018 рік її дохід було задекларовано в розмірі 943785,00 грн., що відповідає даним Книги обліку доходів. Однак, контролюючим органом, було проігноровано відомості Книги обліку доходів та проведено розрахунки, за результатами яких було визначено розмір доходу платника від провадження господарської діяльності за 2018 рік в сумі 1528761,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, твердження посадових осіб ГУ ДПС у Хмельницькій області щодо заниження доходу ФОП ОСОБА_1 за 2018 рік та порушення умов застосування спрощеної системи оподаткування, що на думку контролюючого органу зобов`язує платника перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом України є такими, що суперечать нормам чинного законодавства України.

Ухвалою суду від 20.12.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в книзі обліку доходів за 2018 рік та в Податковій декларації платника єдиного податку за 2018 рік відображені доходи в загальній сумі 943785 грн.

Однак, згідно наданих до перевірки виписок банку, на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (гривня) відкритий у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" у 2018 році надійшли кошти в сумі 1528761,00 грн.

Відповідно до ч.2 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла у 2018 році) суб`єкти господарювання другої групи спрощеної системи оподаткування можуть бути за умови, якщо протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: - не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; - обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Оскільки, ФОП ОСОБА_1 у 2018 році перевищила граничний обсяг доходу при перебуванні на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності II групи, встановлений, ч.2 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України, на суму 28761,00 грн та відповідно до пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України вона зобов`язана була з 01.01.2019 перейти на загальну систему оподаткування.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що до відповідача надійшли відомості щодо державної реєстрації припинення позивачем підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця 31.07.2020.

Позивач звернулась до відповідача за заявою від 15.08.2022, в якій просила провести позапланову виїзну перевірку в приміщенні ГУ ДПС у Хмельницькій області у зв`язку із відсутністю офісного приміщення.

Згідно направлень ГУ ДПС у Хмельницькій області та на підставі Наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 05.08.2022 року №1779-П проводилася документальна позапланова виїзна перевірка платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2017 по 31.07.2020 року.

За результатами проведеної перевірки посадовими особами відповідача був складений акт від 26.08.2022 за №3261/22-01-24-06/ НОМЕР_2 , яким встановлено порушення позивачем податкового законодавства:

- п.44.1, п.44.3, п.44.5 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, до перевірки не надано первинних документів, пов`язаних із визначенням доходів при перебуванні на спрощеній системі оподаткування;

- пп. 296.5.1, 296.5.2, п. 296.5, ст. 296 Податкового кодексу України, занижений єдиний податок за 2018 рік в сумі 4314 грн, у зв`язку з перевищенням граничного обсягу доходу при перебуванні на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності II групи;

- п.44.1 ст.44, п.167.1 ст.167 п.177.1, 177.2, пп.177.4.3, 177.4.4 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, занижений податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 309192,66 грн, в т. ч. за 2019 рік в сумі 239020,20 грн, за 2020 рік в сумі 70172,46 грн, у зв`язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 зобов`язана була перейти з 01.01.2019 на сплату інших податків;

- п. 16-1 Підрозділу 10 "Інші перехідні положення" пп. 162.1.1 п. 162.1 ст.162, пп. 163.1.2 п. 163.1 ст.163 Податкового кодексу України, занижений військовий збір в загальній сумі 25766,06 грн, в тому числі: за 2019 рік в сумі 19918,35 грн, за 2020 рік в сумі 5847,71 грн, у зв`язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 зобов`язана була перейти з 01.01.2019 на сплату;

- п.51.1 ст.51, абз. "б" п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України, п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №4 від 13.01.2015, податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за І-ІV квартали 2017-2019 року та І-ІІІ квартал 2020 року подані з недостовірними відомостями;

- п.49.2 ст.49, пп.49.18.1, пп.49.18.2 п.49.18 ст.49, п. 177.11 ст.177 Податкового кодексу України, не подано Податкові декларації про майновий стан і доходи за 2019 та 2020 роки;

- п. 180.1 ст.180, п.181.1 ст. 181, п. 185.1. ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1. ст. 188 Податкового кодексу України, занижений ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету в загальній сумі 363296,20 грн.

На підставі вищезазначеного акту перевірки винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення форми "Р" № від 16.09.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "єдиний податок фізичних осіб" у сумі 4745,40 грн; форми "ПС" № від 16.09.2022 року, яким застосовано штрафні санкції за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п" у сумі 1020 грн.; форми "Р" № від 16.09.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" у сумі 399625,62 грн.; форми "Р" № від 16.09.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" у сумі 340111,93 грн.; форми "Р" № від 16.09.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у сумі 28342,67 грн.; форми "ПС" № від 16.09.2022 року, яким застосовано штрафні санкції за платежем за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" у сумі 680 грн.; форми "ПС" № від 16.09.2022 року, яким застосовано штрафні санкції за платежем "адміністративні санкції та інші санкції (надх. коштів), контроль за справлянням яким закріплено ГУ ДПС" у сумі 1020 грн.

Не погоджуючись із висновками викладеними в акті перевірки та прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями від 16.09.2022, ОСОБА_1 було подано скаргу до ДПС України.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги вих. №15042/6/99-00-06-0-04-06 від 22.11.2022 (отримано 29.11.2022), скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Не погоджуючись з винесеними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно абзацу 1 пункту 44.6 статті 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно висновків вказаних у акті перевірки, суд встановив, що перевіркою зокрема встановлено порушення: - п.44.1, п.44.3, п.44.5 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, до перевірки не надано первинних документів, пов`язаних із визначенням доходів при перебуванні на спрощеній системі оподаткування; - пп. 296.5.1, 296.5.2, п. 296.5, ст. 296 Податкового кодексу України, занижений єдиний податок за 2018 рік в сумі 4314 грн, у зв`язку з перевищенням граничного обсягу доходу при перебуванні на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності II групи; - п.44.1 ст.44, п.167.1 ст.167 п.177.1, 177.2, пп.177.4.3, 177.4.4 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, занижений податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 309192,66 грн, в т. ч. за 2019 рік в сумі 239020,20 грн, за 2020 рік в сумі 70172,46 грн, у зв`язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 зобов`язана була перейти з 01.01.2019 на сплату інших податків; - п. 16-1 Підрозділу 10 "Інші перехідні положення" пп. 162.1.1 п. 162.1 ст.162, пп. 163.1.2 п. 163.1 ст.163 Податкового кодексу України, занижений військовий збір в загальній сумі 25766,06 грн, в тому числі: за 2019 рік в сумі 19918,35 грн, за 2020 рік в сумі 5847,71 грн, у зв`язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 зобов`язана була перейти з 01.01.2019 на сплату; - п.51.1 ст.51, абз. "б" п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України, п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №4 від 13.01.2015, податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за І-ІV квартали 2017-2019 року та І-ІІІ квартал 2020 року подані з недостовірними відомостями; - п.49.2 ст.49, пп.49.18.1, пп.49.18.2 п.49.18 ст.49, п. 177.11 ст.177 Податкового кодексу України, не подано Податкові декларації про майновий стан і доходи за 2019 та 2020 роки; - п. 180.1 ст.180, п.181.1 ст. 181, п. 185.1. ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1. ст. 188 Податкового кодексу України, занижений ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету в загальній сумі 363296,20 грн.

Стосовно правомірності податкового повідомлення - рішення від 16.09.2022 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку фізичних осіб суд зазначає наступне.

Суд встановив, що позивач за період з 01.01.2017 по 31.07.2020 здійснювала господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, як платник єдиного податку II групи із застосуванням ставки єдиного податку 15%, з використанням праці найманих працівників та сплачувала до бюджету єдиний податок шляхом сплати авансових платежів.

Основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах.

Згідно до пп.1 п.292.1 ст.292 ПК України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця - є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті.

У відповідності до п.292.3 ст.292 ПК України до суми доходу платника єдиного податку включається вартість безоплатно отриманих протягом звітного періоду товарів (робіт, послуг).

Безоплатно отриманими вважаються товари (роботи, послуги), надані платнику єдиного податку згідно з письмовими договорами дарування та іншими письмовими договорами, укладеними згідно із законодавством, за якими не передбачено грошової або іншої компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг) чи їх повернення, а також товари, передані платнику єдиного податку на відповідальне зберігання і використані таким платником єдиного податку.

Відповідно п.292.6 ст.292 ПК України датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Згідно пп. 296.1. п. 296.1 ст. 296 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 в книзі обліку доходів за 2018 рік та в Податковій декларації платника єдиного податку за 2018 рік відображені доходи в загальній сумі 943785,00 грн.

Однак, згідно наданих до перевірки виписок банку, на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (гривня) відкритий у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" у 2018 році надійшли кошти в сумі 1528761,00 грн. в т.ч.: - готівкові надходження власними коштами (заощадженнями) в загальній сумі 1253843,00 грн.; - готівкові надходження обіговими коштами в загальній сумі 35750,00 грн.; - повернення коштів на відрядження в загальній сумі 98150,00 грн.; - благодійні внески в загальній сумі 26000,00 грн.; - оплата за товар згідно еквайрінгу в загальній сумі 115018,00 грн.

Суд звертає увагу, що згідно ч.2 п. 291.4 ст. 291 ПК України (в редакції, що діяла у 2018 році) суб`єкти господарювання другої групи спрощеної системи оподаткування можуть бути за умови, якщо протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: - не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; - обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Враховуючи матеріали перевірки, які містяться в матеріалах справи суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 у 2018 році перевищила граничний обсяг доходу при перебуванні на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності II групи, встановлений, ч.2 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України, на суму 28761,00 грн та відповідно до пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України вона зобов`язана була з 01.01.2019 перейти на загальну систему оподаткування.

Суд звертає увагу, що позивачем не було подано заяву щодо відмови з 01.01.2019 застосування спрощеної системи оподаткування до органу ДПС за місцем обліку.

Відповідно до пп. 296.5.1, п. 296.5, ст.296 ПК України платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду, у разі перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, або самостійного прийняття рішення про перехід на сплату податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої або третьої (фізичні особи - підприємці) груп, або відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених Кодексом.

У податковій декларації окремо відображаються обсяг доходу, оподаткований за ставками, визначеними для платників єдиного податку першої та другої груп, обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків, обсяг доходу, оподаткований за новою ставкою єдиного податку, обраною згідно з умовами, визначеними цієї главою, авансові внески, встановлені пунктом 295.1 статті 295 ПК України.

Згідно п.п. 296.5.2, п. 296.5, ст. 296 ПК України, платники єдиного податку другої групи у податковій декларації окремо відображають: 1) щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 Кодексу; 2) обсяг доходу, оподаткований за кожною з обраних ними ставок єдиного податку; 3) обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків (у разі перевищення обсягу доходу).

В порушення пп. 296.5.1, 296.5.2, п. 296.5, ст. 296 ПК України ФОП ОСОБА_1 за 2018 рік занижено єдиний податок в сумі 4314,00 грн., в результаті не застосування ставки єдиного податку 15% до обсягу доходу 28761,00 грн, що перевищив граничний обсяг доходу (1500000 грн) при перебуванні на другій групі спрощеної системи оподаткування.

Суд також звертає увагу позивача на те, що під час проведення перевірки, позивачу, було вручено запит про надання копій документів, який отримано - 18.08.2022, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 .

Позивачем, на зазначений запит надано пояснення від 18.08.2022, в яких остання повідомила, що у зв`язку з тим, що закрила підприємницьку діяльність ще у 2020 році, для перевірки надала наступні документи: книга обліку доходів платників єдиного податку; книга обліку розрахункових операцій (2019- 2020); відомості нарахування заробітної плати (2017-2020); договір оренди; ліцензія (копія). Всі інші документи перераховані у запиті ГУ ДПС в Хмельницькій області, надати не має можливості. Документи не збережено.

Також, позивач надала пояснення від 19.08.2022, в яких вказала, що в зв`язку з тим, що закрила підприємницьку діяльність ще у 2020 році, для перевірки надала банківські виписки (2017-2020).

Суд наголошує, що ФОП ОСОБА_1 , до позовної заяви долучено ряд документів, які були відсутні під час перевірки, а саме: видаткові касові ордера за 2018 рік; договір позики б/н від 27.11.2015; акти видачі коштів за 2018 рік; заяви на повернення товару за 2018 рік; товарні чеки за 2018 рік, які в свою чергу є доказами на спростування виявлених в акті порушень, однак суд критично оцінює такі доводи позивача, оскільки питання надання платниками податків документів до перевірки врегульовано ст. 85 ПК України, п. 85.2 якої передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Такому обов`язку кореспондує право посадових осіб контролюючого органу отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово- господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи ( п.85.4 ст.85 Податкового кодексу України).

Надання платником фінансово-господарських та інших документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих ним показників податкового обліку. Обов`язок платника зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів.

Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту Податкового кодексу України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Аналогічного висновку щодо тлумачення наведених законодавчих норм дійшов і Верховний Суд, зокрема у постановах від 06.08.2019 у справі № 160/8441/18, від 29.05.2020 у справі № 826/27811/15.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Пунктом 44.7 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Суд враховує п.44.6 ст.44 ПК України та той факт, що позивач станом на момент реєстрації акту перевірки не надав документів, які підтверджують спростування виявлених в акті порушень, зокрема таких як: видаткові касові ордера за 2018 рік; договір позики б/н від 27.11.2015; акти видачі коштів за 2018 рік; заяви на повернення товару за 2018 рік; товарні чеки за 2018 рік.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 06.08.2019 в справі №520/8681/18, вказано, що оскільки на виконання завдань адміністративного судочинства при перевірці правомірності рішення суб`єкта владних повноважень суд має враховувати лише ті обставини та документи, на підставі яких таке рішення було прийнято, а при прийнятті податкового повідомлення-рішення первинні бухгалтерські документи позивача відповідачем не досліджувались, внаслідок їх відсутності у платника податків в силу приписів п.44.7 ст.44 ПК України, і це стало наслідком недобросовісної поведінки самого позивача, то підстав для дослідження та врахування таких первинних документів під час судового розгляду цієї справи не було.

Суд звертає увагу, що станом на момент розгляду справи позивачем не надано до суду доказів, які б підтверджували спростування виявлених в акті порушень, що свідчить про відсутність таких документів під час формування податкової звітності.

Факт ненадання документів, на які позивач посилається в позовній заяві підтверджується описом від 26.08.2022 року наданих (вилучених) документів, який підписаний інспектором що проводив перевірку та ОСОБА_1 , та вказані документи, на які посилається позивач, не містяться ні в поясненнях позивача ні в акті опису документів.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Пунктом 44.3 статті 44 ПК України встановлено, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39 2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).

В разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39 2 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

Передбачені цим пунктом терміни зберігання документів продовжуються на період зупинення відліку строку давності у випадках, передбачених пунктом 102.3 статті 102 цього Кодексу.

За приписами пункту 44.5. статті 44 ПК України, у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрат, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі надання платником податків у порядку та строки, визначені абзацом першим цього підпункту, повідомлення та неможливості проведення перевірки платника податків у зв`язку з втратою, пошкодженням або достроковим знищенням платником податків документів строки проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків, але на строк не більше ніж 120 днів.

У разі не відновлення документів, зазначених у пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, або їх повторної втрати, пошкодження чи дострокового знищення, що відбулися після використання платником податків права на їх відновлення у порядку, передбаченому цим пунктом, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності або на час виконання ним вимог митного, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Суд зазначає, що рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку контролючим органом за наслідками перевірки не могло прийматись, оскільки перевірка проводилась після припинення реєстрації ФОП ОСОБА_1 . Дата припинення реєстрації - 31.07.2020.

Також, стосовно правомірності податкових повідомлень - рішень від 16.09.2022 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом вище, у разі перевищення платником податків протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 ПК України, платник податків на підставі абз.1, п.298.2.3, п.п.298.2, ст.298 ПК України зобов`язаний перейти на сплату інших податків і зборів, з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Оскільки, платник податку в порушення вимог абз.1, п.п.298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України самостійно не перейшов на сплату інших податків і зборів у встановлені законом терміни, а тому доходи отримані ним з 01.01.2019 по 31.07.2020 року підлягають оподаткуванню за правилами загальної системи оподаткування, що передбачено Розділом IV ПК України.

Контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено, що за період з 01.01.2019 по 31.07.2020 сума загального оподатковуваного доходу складає 1870129,00 грн, в т.ч.: у 2019 році - 1424774,00 грн; у 2022 році - 445355,00 грн, що підтверджується випискою по банківському рахунку.

Під час проведення перевірки встановлено, що за період з 01.01.2019 по 31.07.2020 сума витрат, пов`язаних з одержанням доходу складає 152392,00 грн, в т.ч.: у 2019 рік 96884,20 грн в т.ч: сплата єдиного внеску в сумі 25505,20 грн, заробітна плата в сумі 65770,00 грн, плата за розрахунково-касове обслуговування в сумі 5609,00 грн; у 2020 рік в загальній сумі 55508,42 грн в т.ч.: сплата єдиного внеску в сумі 17012,21 грн, заробітна плата в сумі 35817,00 грн, плата за розрахунково-касове обслуговування в сумі 2679,21 грн.

Згідно пп. 177.4.5 п. 177.4 ст.177 ПК України, не включаються до складу витрат підприємця документально не підтверджені витрати.

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Суд звертає увагу, що в порушення вимог п.44.1 ст.44, п. 177.1, 177.2, пп. 177.4.5, 177.4.4 п. 177.4 ст.177 ПК України ФОП ОСОБА_1 занижений чистий оподатковуваний дохід в загальній сумі 1717 737,00 грн (1870129,00 грн - 152392,00 грн).

Перевіркою повноти визначення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від провадження господарської діяльності встановлено його заниження на загальну суму 309192,66 грн (1717 737 грн х 18% ставка ПДФО).

Відповідно до п.167.1 ст.167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Згідно п.161 підр.10 розд. XX "Перехідних положень" Податкового кодексу України до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України. Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому статтею 168 Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту

Згідно пп. 162.1.1 п.162.1 ст.162 ПКу України платниками податку є фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пп.163.1.2 п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є доходи із джерела їх походження в и Україні, які остаточно оподатковуються підчас їх нарахування (виплати, надання).

Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що оскільки ФОП ОСОБА_1 занижений військовий збір в загальній сумі 25766,06 грн (1717737 грн х 1,5 % ставка військового збору), а отже відповідач правомірно виніс вказані вище податкові повідомлення-рішення.

Щодо правомірності податкового повідомлення - рішення від 16.09.2022 № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що в акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 не реєструвалася платником податку на додану вартість та перебувала платником єдиного податку ІІ групи. За результатами перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у 2018 році порушила умови перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, а саме перевищила граничний обсяг 1500000 грн. та відповідно до порядку, встановленого п.299.11 ст.211 ПК України з 01.01.2019 зобов`язана перейти на загальну систему оподаткування.

Згідно п.180.1 ст.180 ПК України платником ПДВ є:1) будь-яка особа, що проводить або планує проводити господарську діяльність; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Відповідно до п.181.1. ст. 181 ПК України (в редакції, що діяла у 2018 році) у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку на додану вартість у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Відповідно до абз. "а" п. 193.1. ст.193 ПК України ставка податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків.

Враховуючи наведене вище, позивачем в порушення вимог п.180.1 ст.180, п.181.1 ст.181, п. 185.1. ст. 185, п. 187.1 ст.187, п. 188.1. ст.188 Податкового кодексу України занижений ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету в загальній сумі 363296,20 грн., в т.ч. за: січень 2019 року в сумі 16292 грн., лютий 2019 року в сумі 27330 грн., березень 2019 року в сумі 25682 грн., квітень 2019 року в сумі 19420 грн, травень 2019 року в сумі 31095 грн., червень 2019 року в сумі 18271 грн., липень 2019 року в сумі 15792 грн., серпень 2019 року в сумі 23338 грн., вересень 2019 року в сумі 20573 грн., жовтень 2019 року в сумі 27097 грн., листопад 2019 року в сумі 23308 грн., грудень 2019 в сумі 26028 грн., січень 2020 року в сумі 23832 грн., лютий 2020 року в сумі 20883 грн., березень 2020 року в сумі 30381грн., квітень 2020 року в сумі 12806 грн., травні 2020 року в сумі 1169 грн.

А отже, винесене податкове повідомлення-рішення є правомірним враховуючи наведене вище.

Стосовно правомірності податкового повідомлення - рішення від 16.09.2022 № суд зазначає, що в порушення вимог п.49.2 ст.49, пп.49.18.1, 49.18.2 п.49.18 ст.49, п. 177.11 ст.177 ПК України ФОП ОСОБА_1 не подано Податкові декларації про майновий стан та доходи за 2019 рік та 2020 рік.

Як було встановлено вище, що позивач у 2018 році перевищила граничний обсяг доходу перебування на другій групі спрощеної системи оподаткування та приписами абз.1 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України зобов`язана була з 01.01.2019 перейти на сплату інших податків та зборів, а саме: третю групу спрощеної системи оподаткування або на загальну систему оподаткування.

Згідно п. 177.11 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого на доходи від підприємницької діяльності в розмірах, визначених відповідно до закону.

Фізичні особи, стосовно яких проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням, подають податкову декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності, у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду. У разі проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням останнім базовим податковим (звітним) періодом є період з дня, наступного за днем закінчення попереднього базового податкового (звітного) періоду до останнього дня календарного місяця, в якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.

Згідно пп.49.18.3 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю подаються протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Враховуючи те, що рішення про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 прийнято 31.07.2020, тому вона зобов`язана була подати Податкову декларацію про майновий стан та доходи за останній податковий період 2020 рік, в термін до 20.08.2020.

А тому, податкове повідомлення - рішення від 16.09.2022 № про сплату штрафу 680 грн винесене податковим органом є на думку суду правомірним.

Щодо правомірності податкових повідомлень - рішень від 16.09.2022 № , та від 16.09.2022 № суд враховує наступне.

Відповідно до вимог п.2 ст.55, ч. 8 ст. 19 Господарського кодексу України, п. 44.1 ст.44 ПК України ФОП ОСОБА_1 , вибравши спрощену систему оподаткування, зобов`язана була вести первинний облік результатів своєї підприємницької діяльності, а саме складати первинні документи за щоденними підсумками на реалізовані кінцевим споживачам товари та з врахуванням отриманої оплати, відображати в Книзі обліку доходів платника єдиного податку.

В порушення вимог п.44.1, п.44.3, п.44.5 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України ФОП ОСОБА_1 , до перевірки не надано первинних документів, пов`язаних із визначенням доходів при перебуванні на спрощеній системі оподаткування.

Згідно п.121.1 ст.121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення - рішення від 16.09.2022 № 6 про сплату штрафу 1020 грн.

З матеріалів перевірки суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 у періоді, що підлягав перевірці, здійснювала оплату доходів за суборенду приміщення ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у І-ІV кварталах 2017-2019 року та І-ІІІ кварталах 2020 року.

При цьому, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за І-ІV кварталах 2017-2019 року та І-ІІІ кварталах 2020 року не відображено виплату доходів ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

ФОП ОСОБА_1 у періоді, що підлягав перевірці, орендувала приміщення у ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) згідно договору суборенди нежитлового приміщення №б/н від 07.10.2016 за І-ІV кварталах 2017-2019 року та І-ІІІ кварталах 2020 року.

В Податкових розрахунках сум доходу, не нараховано дохід на користь платника податку та не відображено виплату доходів за суборенду приміщення ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) (форма № 1ДФ) за І квартал 2017 року, II квартал 2017 року, III квартал 2017 року, IV квартал 2017 року, І квартал 2018 року, II квартал 2018 року та III квартал 2018 року, IV квартал 2018 року, І квартал 2019 року, II квартал 2019 року, III квартал 2019 року, IV квартал 2019 року І квартал 2020 року, II квартал 2020 року, III квартал 2020 року.

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення - рішення від 16.09.2022 № про сплату штрафної санкції в сумі 1020 грн, яке на думку суду є правомірним.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що відповідач правомірно виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення, на підставі висновків акта перевірки, які підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, у свою чергу довів, що діяв у межах закону при прийнятті оскаржуваних рішень, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, отже приймаючи оскаржені податкові повідомлення-рішення відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, а тому вказані рішення є правомірними та відсутні правові підстави для їх скасування, у зв`язку із чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 16.09.2022 року форми "Р" №, форми "ПС" №, форми "Р" №, форми "Р" №, форми "Р" №, форми "ПС" №,форми "ПС" № - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя О.П. Шевчук