Справа № 520/17284/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 р.Справа № 520/17284/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2022, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 07.02.22 по справі № 520/17284/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправними рішення та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому з урахуванням уточнень просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ НП України в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) щодо нарахування та виплати Позивачеві при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 97470,67 грн.;

- зобов`язати ГУ НП в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, пул. Жон Мироносиць, буд.5) здійснити перерахунок суму одноразової грошової допомоги при звільненні Позивача, із врахуванням суми індексації, та виплатити Позивачеві одноразову грошову допомогу при звільненні, із врахуванням суми індексації;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) у частині ненарахування грошової компенсації за всі невикористані позивачем дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016, 2018 та 2020 роки;

- зобов`язати ГУ НП в Харківській області (, юридична адреса: 61002. м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) нарахувати та виплатити Позивачеві грошову компенсацію за всі невикористані ним дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016 рік у розмірі 7618,65 грн., за 2018 рік у розмірі 5237,54 грн. та за 2020 рік у розмірі 9740,16 грн., а загалом у розмірі 22596,35 грн.;

-зобов`язати ГУ НП в Харківській області (, юридична адреса: 61002. м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) нарахувати та виплатити позивачеві суму його середнього заробітку за весь час затримки у виплаті грошового забезпечення, а саме з 11.05.2021 (з моменту звільнення) по 28.05.2021 (день фактичної виплати грошової компенсації за невикористані відпустки за 2021 рік);

- зобов`язати ГУ НП в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) нарахувати та виплатити Позивачеві суму його середнього заробітку за весь час затримки у виплаті грошового забезпечення за період з 11.07.2021 (останній день виплати Позивачеві одноразової грошової допомоги) по 07.10.2021 (день фактичної виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 97470,67 грн.).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року частково задоволено позов.

Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 97470,67 грн.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) здійснити перерахунок суми одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , із врахуванням суми індексації грошового забезпечення та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні із врахуванням суми індексації грошового забезпечення.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) в частині ненарахування грошової компенсації за всі невикористані ОСОБА_1 дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016, 2018 та 2020 роки.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані ним дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016 рік у розмірі 7618,65 грн., за 2018 рік у розмірі 5237,54 грн. та за 2020 рік у розмірі 9740,16 грн., в загальному розмірі 22596,35 грн.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час затримки у виплаті грошового забезпечення, а саме з 11.05.2021 (з моменту звільнення) по 28.05.2021 (день фактичної виплати грошової компенсації за невикористані відпустки за 2021 рік).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Головне управління Національної поліції в Харківській області, не погодившись з вказаним рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду 19.01.2022 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що наказом ГУНП в Харківській області від 11.05.2021 року №248 о/с позивача звільнено зі служби в поліції згідно закону України „Про національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VII за п.2 ч.1 ст.77 з 11.05.2021 р., з виплатою компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2021 по 11.05.2021 у кількості 13 діб.

Головне управління Національної поліції в Харківській області листом №122аз/119/05/29-2021 від 28.08.2021 року на запит представника позивача, повідомило, що пунктом 8 розділу III Наказу МВС України від 06.04.2016 № 260 (далі Порядок 260) передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення зі служби. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. Зазначено, що відповідно до вимог Закону №580-VII та Порядку №260, які є спеціальним законодавством, грошова компенсація за невикористану відпустку за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року. Вказано, що компенсація за невикористану відпустку складає 5717,39 грн. (за винятком військового збору 1,5%) та перераховано 28.05.2021 на особовий картковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Також, зазначено, що згідно порядку про умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (надалі Порядок) затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 розділ VI п.6 «Нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення». Крім того, вказано, що одноразова грошова допомога при звільнені розраховується згідно розді

Згідно листа Головного управління Національної поліції в Харківській області №4252/119-29/02-2021 від 20.10.2021 року одноразова грошова допомога при звільненні була нарахована в розмірі 98955,00 грн. та перерахована на картковий рахунок ОСОБА_1 в AT „ПриватБанк" згідно платіжного доручення №4270 від 06.10.2021 р. у сумі 97470,67 грн. (за винятком військового збору 1,5%).

Вважаючи, протиправними дії та бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дії ГУ НП України в Харківській області щодо нарахування та виплати Позивачеві при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 97470,67 грн. та зобов`язання ГУ НП в Харківській області здійснити перерахунок суму одноразової грошової допомоги при звільненні позивача, із врахуванням суми індексації, та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу при звільненні, із врахуванням суми індексації, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260 (далі по тексту - Порядок №260) визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО).

Відповідно до п.1 розділу VI Порядку №260 поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності календарної вислуги 10 років і більше.

Згідно листа Головного управління Національної поліції в Харківській області №4252/119-29/02-2021 від 20.10.2021 року одноразова грошова допомога при звільненні була нарахована в розмірі 98955,00 грн. та перерахована на картковий рахунок ОСОБА_1 в AT „ПриватБанк" згідно платіжного доручення №4270 від 06.10.2021 р. у сумі 97470,67 грн. (за винятком військового збору 1,5%).

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 94 Закон України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" № 1282-XII від 03.07.1991 року (далі - Закон № 1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом ст. 2 Закону України № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст. 4 Закону України № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Таким чином, законом визначено, що грошове забезпечення, як грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, підлягають індексації в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 року № 782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Статтею 94 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. Змін до вказаного пункту ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" у спірному періоді не вносилося, ця норма закону була діючою.

В силу положень ч. 2 ст. 8 Закону України № 1282-ХІІ за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Згідно зі ст. 2, ст. 4 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону).

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" №2017-III від 05.10.2000 року визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці і у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) покладається на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та виду юридичної особи.

Частиною 2 ст. 5 Закону №1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2013 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищував поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Верховний Суд у справі №820/5286/17 постановою від 19 березня 2020 року залишено без змін постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2018 року, якими зокрема зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні особи в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням індексації.

За таких обставин, Верховний Суд прийшов до висновку про необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні із врахуванням суми індексації грошового забезпечення.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, Головним управлінням Національної поліції в Харківській області вчинено протиправні дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 97470,67 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для ефективного захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області здійснити перерахунок суми одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , із врахуванням суми індексації грошового забезпечення та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні із врахуванням суми індексації грошового забезпечення.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність ГУ НП в Харківській області у частині ненарахування грошової компенсації за всі невикористані позивачем дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016, 2018 та 2020 роки та зобов`язання ГУ НП в Харківській області нарахувати та виплатити позивачеві грошову компенсацію за всі невикористані ним дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016 рік у розмірі 7618,65 грн., за 2018 рік у розмірі 5237,54 грн. та за 2020 рік у розмірі 9740,16 грн., а загалом у розмірі 22596,35 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що Наказом ГУНП в Харківській області від 11.05.2021 року №248 о/с позивача звільнено зі служби в поліції згідно закону України „Про національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VII за п.2 ч.1 ст.77 з 11.05.2021 р., з виплатою компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2021 по 11.05.2021 у кількості 13 діб.

Згідно листа (вих. №8105/119-12/01-2021 від 04.11.2021), а також витягів з наказів №205 о/с від 04.04.2017, №711 о/с від 06.12.2017, №177 о/с від 09.07.2018, №145 о/с від 22.05.2019, №395 о/с від 19.11.2019 та №211 о/с від 17.07.2020 позивач за час проходження служби в ГУ НП в Харківській області не використав за 2016 рік - 30 діб щорічної чергової оплачуваної основної відпустки та 06 діб щорічної чергової оплачуваної додаткової відпустки; за 2018 рік - 14 діб щорічної чергової оплачуваної основної відпустки та додаткової відпустки; за 2020 рік - 18 діб щорічної чергової оплачуваної основної відпустки та додаткової відпустки.

Так, Закон України «Про відпустки» №504/96-ВР від 15 листопада 1996 року (далі по тексту - Закон України №504/96-ВР) встановлює державні гарантії права на відпустки працівників, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі статтею 4 Закону №504/96-ВР встановлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Закон №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №580-VIII).

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Положення Порядку №260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Колегія суддів зазначає, що у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом в постанові від 19.01.2021 року по справі № 160/10875/19.

Отже, Головним управлінням Національної поліції в Харківській області допущено протиправну бездіяльність в частині ненарахування грошової компенсації за всі невикористані ОСОБА_1 дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016, 2018 та 2020 роки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані ним дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016 рік у розмірі 7618,65 грн. за 2018 рік у розмірі 5237,54 грн. та за 2020 рік у розмірі 9740,16 грн., в загальному розмірі 22596,35 грн.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ГУ НП в Харківській області нарахувати та виплатити позивачеві суму його середнього заробітку за весь час затримки у виплаті грошового забезпечення, а саме з 11.05.2021 (з моменту звільнення) по 28.05.2021 (день фактичної виплати грошової компенсації за невикористані відпустки за 2021 рік), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці від 01 липня 1949 року № 95 «Про захист заробітної плати», ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Статтею 12 Конвенції встановлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.

У спірних правовідносинах повинні застосовуватись не тільки норми спеціального законодавства, але й трудового.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 за № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Так, відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Колегія суддів звертає увагу, що непроведення з вини власника, або уповноваженого ним органу, розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, у позивача наявне право на отримання відшкодування за затримку відповідних виплат

Судовим розглядом встановлено , що згідно листа Головного управління Національної поліції в Харківській області №122аз/119/05/29-2021 від 28.08.2021 року Компенсація за невикористану відпустку складає 5717,39 грн (за винятком військового збору 1,5%) та перераховано 28.05.2021 на особовий картковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Так, в день звільнення позивача зі служби 11.05.2021 року, відповідачем не було виплачено всі суми, що підлягали виплаті при звільненні, натомість їх виплачено 28.05.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час затримки у виплаті грошового забезпечення, а саме з 11.05.2021 (з моменту звільнення) по 28.05.2021 (день фактичної виплати грошової компенсації за невикористані відпустки за 2021 рік).

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 року по справі № 520/17284/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 по справі № 520/17284/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 16.02.2023 року