Справа № 755/18434/18
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/29/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарі - Яхно П.А.

за участю: представника позивача - Штіфонова П.С.

представника правонаступника позивача - Мельника М.М.

розглянувши у відкритому судовому засідання, в залі суду в м. Києві, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві, правонаступником якого є Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області щодо оскарження рішень про адміністративний арешт та накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_2 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд:

1.визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві щодо адміністративного затримання та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн, шляхом складання:

-протоколу МКМ № 000077 про адміністративне затримання за частиною 2 статті 263 КУпАП від 21.11.2018 щодо «громадянина РФ ОСОБА_3 » та

-постанови серії ПН МКМ № 005800 про накладення адміністративного стягнення від 21.11.2018 щодо «громадянина РФ ОСОБА_3 ».

2.скасувати рішення про адміністративне затримання ОСОБА_2 , яке було оформлено протоколом МКМ № 000077 про адміністративне затримання за частиною 2 статті 263 КУпАП від 21.11.2018 щодо «громадянина РФ ОСОБА_3 », як необґрунтоване та незаконне.

3.скасувати постанову серії ПН МКМ № 005800 про накладення адміністративного стягнення від 21.11.2018 щодо «громадянина РФ ОСОБА_3 », яка винесена з порушеннями прав ОСОБА_2 та чинного законодавства, як необґрунтовану та незаконну.

4.закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.11.2018 першим заступником начальника Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві Войналовичем М.В. було винесено постанову серії ПН МКМ № 005800 про накладення адміністративного стягнення, якою до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП було притягнуто ОСОБА_3 та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн. В той же час до адміністративної відповідальності фактично було притягнуто громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого чомусь вважають громадянином російської федерації ОСОБА_3 та якому через його захисника було вручено вказану вище постанову. Це, зокрема, підтверджується й поясненнями, відібраними у особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, які знаходяться в матеріалах провадження про адміністративне правопорушення. В цих поясненнях вказано, що воно відібрано у громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до змісту постанови: «громадянин російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні, саме проживав без документів на право проживання в Україні». Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню за таких підстав, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є громадянином російської федерації ОСОБА_3 , категорично заперечує факт перебування у громадянстві інших держав, в тому числі й рф. Постанова була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ 005800 від 21.11.2018, в якому зазначено, що документом, що посвідчує особу є посвідчення водія РФ серія НОМЕР_1 від 10.03.2011. ОСОБА_2 такого посвідчення ніколи не отримував та не виготовляв. Особа громадянина ОСОБА_2 підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , та іншими документами, виданими на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак вказані документи не були враховані, а посадові особи ГУ ДМС України в м. Києві стверджували, що паспорти ОСОБА_2 є недійсними. При розгляді справи ОСОБА_2 пояснив, що є громадянином України, оскільки на момент розпаду СРСР та отримання Україною незалежності постійно проживав на території України (Луганська область, місто Перевальськ), а про те, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , видані на ім`я ОСОБА_2 визнані недійсними, він не знав та вперше про це дізнався лише 21.11.2018, коли йому були надані для ознайомлення відповідні висновки. Рішення щодо визнання їх недійсними оскаржуватиме.

Позивач наголошує, що ухвалою слідчого судді від 06.11.2018 було санкціоновано обшук за місцем проживання саме ОСОБА_2 та під час обшуку 21.11.2018, саме за місцем проживання ОСОБА_2 було вилучено «водійське посвідчення з двох частин на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 ». Як вбачається зі змісту протоколу обшуку вказаний предмет являв собою два окремі клаптики паперу, які могли при їх поєднанні утворити предмет схожий на посвідчення водія рф. Але таке посвідчення водія виготовляється з пластику та не може бути розділене на дві частини. Вилучений предмет, більше схожий на кольорову роздруківку на принтері та, скоріше за все, був підкинутий працівниками ГУ БКОЗ СБУ, які були присутні у квартирі та перебували без нагляду ОСОБА_2 та понятих. Він не містить необхідних для даної категорії документів реквізитів: відсутній підпис власника, а серія документа не співпадає з номером регіону (серія 77 свідчить про належність бланку до регіону «Москва», але орган видачі зазначений 74 - «Челябінськ»). Крім того, внаслідок здійсненої перевірки за реєстрами ДІБДР РФ було встановлено, що посвідчення водія рф серія НОМЕР_1 від 10.03.2011 на ім`я ОСОБА_3 не видавалося. ОСОБА_2 вказав, що не знає звідки взялося це посвідчення, яке було виявлено під час обшуку за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Також, якщо порівняти це «посвідчення» з дійсним посвідченням водія ОСОБА_2 очевидно, що фотографія з посвідчення водія ОСОБА_2 була скопійована та вставлена до «посвідчення водія рф серія НОМЕР_1 від 10.03.2011 на ім`я ОСОБА_3 ». Фотографії на двох цих документах є ідентичними, а одна й та сама особа не може виглядати однаково у 2011 році та у 2017 році. Як видно з фотографій 2014 року, які вклеєні у паспорта ОСОБА_2 , у 2014 році він виглядав молодше ніж у 2017 році. Тому ОСОБА_2 не міг у 2011 році виглядати старшим ніж у 2014 році та також, як у 2017 році. Ці факти свідчать про фальсифікацію «посвідчення водія рф серія НОМЕР_1 від 10.03.2011 на ім`я ОСОБА_3 » Також, звертає увагу на сам обшук від 21.11.2018 та порядок його проведення. Який проведений з порушеннями норм КПК України: до ОСОБА_2 було застосовано заходи фізичного впливу та спеціальні засоби - кайданки; було заборонено здійснювати телефонні дзвінки, в тому числі й для виклику адвоката; обшук проводився хаотично, в ньому приймало участь багато осіб, які не зазначені в протоколі обшуку та вільно пересувалися квартирою без спостереження за їхніми діями з боку ОСОБА_2 та понятих; ухвалою слідчого судді від 06.11.2018 у справі № 755/16954/18 було надано дозвіл на проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000089, в той час як обшук було проведено в рамках кримінального провадження № 0010097; ухвалою слідчого судді від 06.11.2018 у справі № 755/16954/18 було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , але відповідно до відомостей зазначених у протоколі обшуку від 21.11.2018 (аркуш 2) обшук було проведено за адресою: АДРЕСА_2 , тобто не за адресою, за якою було дозволено провести обшук; під час обшуку було вилучено паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , видані на ім`я ОСОБА_2 , але про це не вказано в протоколі обшуку (не зазначені номери документів, які були вилучені).

Також просить врахувати, що відповідач безпідставно стверджує, що ОСОБА_2 є громадянином російської федерації ОСОБА_3 , оскільки вказане твердження нічим не підтверджено (липове посвідчення водія, яке було підкинуте, та оригінал якого ніхто не бачив, не є підтвердженням цього).

Фактично, на підставі сумнівного документу, якого не має в розпорядженні відповідача, який не бачив оригіналу, якому було надано лише ксерокопію цього «документу» та яке ОСОБА_2 вперше побачив 21.11.2018, відповідач стверджує, що громадянин України ОСОБА_2 , не є громадянином України, а нібито є іноземцем - громадянином російської федерації ОСОБА_3 , який проживав без документів на право проживання в Україні, чим нібито порушив правила перебування іноземців в Україні.

Позивач стверджує, що ОСОБА_2 є громадянином України, а особа ОСОБА_3 (яка за твердженням відповідача є громадянином російської федерації) є вигаданою.

Факт належності позивача до громадянства України підтверджується й іншими документами: посвідченням водія громадянина України на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_4 ; медичною довідкою на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; екзаменаційною карткою водія на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; свідоцтвом серія НОМЕР_5 від 26.06.2017.

Крім того, до ОСОБА_2 було застосовано адміністративне затримання, яке він також вважає незаконним. Відповідно до протоколу МКМ № 000077 про адміністративне затримання за частиною 2 статті 263 КУпАП від 21.11.2018 у присутності адвоката ІІІтіфонова П.С. було затримано ОСОБА_2 , але в протоколі було зазначено про затримання ОСОБА_3 , хоч адвокат і вказував, що він ОСОБА_2 не є ОСОБА_3 та вважає затримання помилковим та незаконним. Фактично ОСОБА_2 був затриманий з 12.30 годин 21.11.2018 по 17.10 годин. В цей час він перебував у Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України. При цьому у протоколі не вказано, яким документом було встановлено особу, яка була затримана, чим штучно було створено підставу для затримання: «встановлення особи». Після звільнення ОСОБА_2 йому було вручено рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 22.11.2018 щодо ОСОБА_3 . Вказане рішення було оскаржено Дніпровського районного суду міста Києва.

21.11.2018, після здійснення адміністративного затримання ОСОБА_2 , ГУ ДМС України в м. Києві звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України. 21.11.2018 ухвалою суду позов було залишено без руху, а 22.11.2018 було відкрито провадження у справі № 755/17778/18. В судове засідання, призначене на 22.11.2018 о 15.00, був доставлений затриманий ОСОБА_2 , якого відповідач вважав ОСОБА_3 . Але суду не було надано достатніх доказів для того, щоб суд міг вважати ОСОБА_2 ОСОБА_3 , у зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 26.11.2018, а 26.11.2018 позов було залишено без розгляду за заявою ГУ ДМС України в м. Києві. Вказані факти вказують на те, що громадянин України ОСОБА_2 не є громадянином рф ОСОБА_3 , а його адміністративне переслідування є незаконним та безпідставним.

Позивач вважає постанову серії ПН МКМ № 005800 про накладення адміністративного стягнення від 21.11.2018 щодо «громадянина РФ ОСОБА_3 » незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає нормам КУпАП та винесена з перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень. Також під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 276, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що громадянин України ОСОБА_2 є громадянином рф ОСОБА_3 та що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Також вважає незаконним й адміністративне затримання ОСОБА_2 , тому рішення, яке було оформлено протоколом МКМ № 000077 про адміністративне затримання за частиною 2 статті 263 КУпАП від 21.11.2018 щодо «громадянина рф ОСОБА_3 », підлягає скасуванню, оскільки вказане адміністративне затримання було застосовано до громадянина України та фактично позбавлений свободи був саме громадянин України ОСОБА_2 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2018 позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві щодо оскарження рішень про адміністративний арешт та накладення адміністративного стягнення, повернуто позивачу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яку подано адвокатом Штіфоновим Павлом Сергійовичем на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10.12.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про скасування рішення, повернуто особі, яка її подала.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , залишено без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2018 - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 31.07.2019 касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Штіфонова Павла Сергійовича задоволено, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10.12.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2019 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Дніпровського районного суду міста Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.09.2019 позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві щодо оскарження рішень про адміністративний арешт та накладення адміністративного стягнення, залишена без руху.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.219 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві щодо оскарження рішень про адміністративний арешт та накладення адміністративного стягнення, розгляд справи призначено на 07.11.2019, відповідачу роз`яснено право ознайомитись з копією позовної заяви та додатками до неї в приміщенні суду та право не пізніше дати розгляду справи надати письмовий відзив на позовну заяву з доказами, якими він обґрунтовується.

Копію вказаної ухвали суду, що була направлена на офіційну електронну адресу відповідача, останнім отримано 21.10.2019.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні 07.11.2019 за клопотанням представника позивача до матеріалів справи долучено копію позовної заяви ОСОБА_2 до Окружного адміністративного суду м. Києва з ухвалою від 29.01.2019 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. В судовому засіданні оголошена перерва для витребування з Окружного адміністративного суду м. Києва відомостей щодо результаті розгляду справи №640/22275/18 та витребування у відповідача усіх матеріалів, які стали підставою для прийняття оспорюваних рішень.

В судовому засіданні 27.11.2019 оголошена перерва за клопотанням представника відповідача з метою виконання ухвали суду про витребування доказів.

29.11.2019 та 13.12.2019 до суду з Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла відповідь щодо розгляду справи №640/22275/18.

Від відповідача докази, що витребувані судом відповідно до ухвали від 07.11.2019 не надійшли.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.12.2019 провадження у справі за справи ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві щодо оскарження рішень про адміністративний арешт та накладення адміністративного стягнення, зупинено до розгляду Окружним адміністративним судом м. Києва справи № 640/22275/18 за позовом ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про визнання протиправними дії, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, та набранням законної сили рішенням у вказані справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яку подано адвокатом Штіфоновим Павлом Сергійовичем на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20.12.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про скасування рішень, повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.01.2023 поновлено провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві щодо оскарження рішень про адміністративний арешт та накладення адміністративного стягнення, справа призначена до розгляду на 18.01.2023.

18.01.2023 до суду представником позивача подане клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи, яке задоволено ухвалою суду постановленою в судовому засіданні 18.01.2023.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.01.2023 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 - Штіфонова П.С. про залученння у справу правонаступника відповідача та до участі у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві щодо оскарження рішень про адміністративний арешт та накладення адміністративного стягнення, залучено правонаступника відповідача Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, в судовому засіданні оголошена перерва до 01.02.2023.

В судовому засіданні 01.02.2023 оголошена перерва до 17.02.2023 та зобов`язано правонаступника відповідача виконати ухвалу суду від 07.11.2019 про витребування доказів.

В судовому засіданні 17.02.2023 представник правонаступника відповідача повідомив суд про неможливість подання витребуваних доказів у зв`язку з їх знищенням, про що надав копію акту від 22.12.2022 про вилучення для знищення документів, не внесених до НАФ.

В судовому засіданні 17.02.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові. Додатково зазначив, що позивача ОСОБА_2 не позбавляли громадянства України, у нього наявні інші документи, які підтверджують його особу та громадянство України. Відповідач безпідставно назвав ОСОБА_2 іншим іменем та незаконного притягнув до адміністративної відповідальності та затримав, склавши ці документи на іншу особу, однак вручивши їх та вчинивши дії безпосередньо ОСОБА_2 . Позивач є громадянином України і не міг бути притягнутий до відповідальності за ст. 203 КУпАП. До нього могло бути застосовано лише норми ст. 197 КУпАП. Позивач, ОСОБА_2 , народився у м. Владикавказ, раніше м. Орджонікідзе, рф, у 1988 році приїхав до м. Перевальськ Луганської області до свого дядька по лінії матері, де пішов до школи, отримав неповну загальну середню освіту та по досягненню 16 років - перший паспорт громадянина України, оскільки станом на день набуття Україною незалежності, постійно проживав на території України. У 2014 році позивач змушений був звернутися до ДМС із заявою про видачу нового паспорту у зв`язку із втратою або пошкодженням старого паспорту, у зв`язку з чим йому було і видано 21.07.2014 паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 . Під час розгляду справи 640/22275/18 представник ДМС у Луганській області показував Форму №1 з відмітками про зміну паспорту у зв`язку з його втратою/пошкодженням, однак відмовився надати її копію. Наразі представнику не відомо чи одружений позивач, наявність у нього дітей, майна у власності та по рух кримінального провадження у межах якого проводився обшук. При цьому зазначив, що жодної підозри позивачу не пред`явлено та викликів до правоохоронних органів він не отримав.

В судовому засіданні 17.02.2023 представник відповідача проти позову заперечував просив суд відмовити у його задоволенні. Пояснив, що позивач народився на території рф, нібито отримав у 90-х роках паспорт громадянина України, однак ні номеру, ні серії даного паспорту позивач надати не може, а згідно бази ДМС позивач ОСОБА_2 , як громадянин України, не ідентифікується. Паспорт виданий на ім`я позивача ОСОБА_2 у 2014 році визнаний недійсним, а тому вважає, що усі інші документи видані на його підставі також є недійсними. Під час прийняття відповідачем оспорюваного рішення та затримання позивача, останній документів не мав, його ідентифікація відбувалася на підставі його слів, однак у ДМС була інша інформація, у зв`язку з чим вважає, що відповідачем було законно винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності та затримання позивача.

Суд вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, на обґрунтування позовних вимог представником позивача до позову було долучено копію паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Перевальським РС УДМС України в Луганській області 21.07.2014, на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Владикавказ респ. Північна Осетія-Аланія Російська Федерація, з відміткою про реєстрацію місця проживання з 14.05.2007 - АДРЕСА_3 ; копію паспорту НОМЕР_6 виданого 30.10.2014, на ім`я громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження російська федерація, для виїзду за кордон; копію посвідчення водія серії НОМЕР_4 виданого 13.07.2017 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію медичної довідки серії МДО №154355 виданої 27.04.2017 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію екзаменаційної картки водія виданої на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію свідоцтва про закінчення закладу з підготовки і підвищення кваліфікації водіїв серії НОМЕР_5 виданого на ім`я ОСОБА_2 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2022 у справі № 640/22275/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.08.2022 встановлені наступні обставини та факти, які в силу положень ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню, а саме:

«Управлінням Державної міграційної служби України у Луганській області, у зв`язку з надходженням від ДМС України листа № 6.3/6299-16 від 10.06.2016 про проведення службового розслідування щодо законності документування паспортом громадянина України, зокрема, ОСОБА_2 , було проведено відповідне службове розслідування щодо законності підстав оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 21.07.2014 Перевальським РС УДМС України в Луганській області на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами якого складено Висновок за результатами службового розслідування щодо підстав оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_2 № 137/2016 від 05.07.2016, затверджений директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України 21.07.2016 (далі також - Висновок № 137/2016 від 05.07.2016).

Відповідно до Висновку № 137/2016 від 05.07.2016, наказом Управління № 76 від 21.07.2014 «Про тимчасове припинення діяльності апарату УДМСУ та ряду його територіальних підрозділів» з 21.07.2014 по 28.07.2014 тимчасово припиняють діяльність апарат та деякі підрозділи, у тому числі Первомайський територіальний підрозділ Управління, отже паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 був оформлений у день припинення роботи зазначеного підрозділу, що є порушенням вимог наказу.

Також у Висновку № 137/2016 від 05.07.2016 зазначено, що паспорти громадянина України у Перевальському РВ УДМС України в Луганській області оформлялись за допомогою комп`ютерного обладнання, однак паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 оформлений від руки, отже зазначений паспорт оформлений з порушенням вимог законодавства України.

На підставі вищевикладеного, Управління вважало паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 21.07.2014 Перевальським РС УДМС України в Луганській області на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства України, підлягає вилученню та знищенню.

Також, було проведено службове розслідування щодо законності документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 , за результатами якого складено Висновок № 137/2016 від 05.08.2016, затверджений директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України 11.08.2016 (далі також - Висновок № 137/2016 від 05.08.2016).

Відповідно до Висновку № 137/2016 від 05.08.2016 вбачається, що 23.10.2014 до сектору централізованого оформлення документів Голосіївського РВ ГУДМС України в м. Києві з метою оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, в оперативному порядку, звернулась особа, яка надала документи на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Владикавказ, Російська Федерація, подавши наступні документи: паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ; копію картки платника податків, видану 23.10.2014 ДПІ у Дніпровському районі м. Києва ГУ Міндоходів у м. Києві на ім`я ОСОБА_2 ; квитанції про сплату держмита, адміністративної послуги та бланку паспорта. Згідно з відміткою у паспорті громадянина України, місце проживання (реєстрації) ОСОБА_2 було зареєстровано 14.05.2007 за адресою: АДРЕСА_3 . Працівниками вказаного відділу (звільнилися задовго до проведення службового розслідування) на ім`я ОСОБА_2 було виготовлено на видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 .

Водночас, приймаючи до уваги той факт, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , на підставі якого було оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , визнано недійсним та таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, робоча група по проведенню службового розслідування вважала, зокрема, визнати недійсним та таким, що підлягає вилученню та знищенню паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 від 30.10.2014, орган видачі - 8024, оформленого на ім`я ОСОБА_4 .»

За результатом розгляду вказаної справи судом першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, було встановлено відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування Висновків № 137/2016 від 05.07.2016 та від 05.08.2016, а також відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Також, судом встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2018 у справі №755/16954/18 якою надано дозвіл проведення обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_2 , НОМЕР_2 виданого Перевальським РС УДМС України в Луганській області та вилучення заготовок, бланків, підроблених документів паспортів громадянина України та інших підроблених документів, 21.11.2018 прокурором Київської місцевої прокуратури №4 Стрибуль Ю.М. проведено обшук приміщення: в АДРЕСА_1 , де виявлено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_2 , НОМЕР_2 виданого Перевальським РС УДМС України в Луганській обл., та водійське посвідчення з двох частин на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_7 .

21.11.2018 головним спеціалістом ГУ ДМС України в м. Києві Зуб Е.В. складено протокол серії ПР МКМ №005800 про те, що 21.11.2018 о 12:30 за адресою: АДРЕСА_4 було виявлено гр. російської федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, проживання без документів на право проживання в Україні, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП. Документами, що посвідчують особу зазначено: посвідчення видане 10.03.2011 серії НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно пояснень, відібраних головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції Управління організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення ГУ МВС України в м. Києві Зуб Е.В. , у громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особа засвідчена по національному паспорту серії НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , останній пояснив, що є громадянином України, на момент розпаду Радянського Союзу постійно проживав в м. Перевальськ Луганської області, у зв`язку з чим набув громадянства України. Громадянином інших держав він не являється та не є громадянином російської федерації. Хто такий ОСОБА_3 він не знає, чому його встановлюють громадянином рф ОСОБА_3 він також не знає. Копія посвідчення водія, яка долучена до матеріалів перевірки не є документом, оскільки не містить необхідних реквізитів, він цей документ не виготовляв та не отримував, звідки він взявся не знає. До м. Києва він переїхав з тимчасово окупованої території та постійно тут проживає з 2014 року.

Також у поясненнях ОСОБА_2 зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення ПР МКМ 005800 він не підписував оскільки він складений щодо іншої особи. Адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 203 КУпАП він не вчиняв.

21.11.2018 першим заступником начальника ГУ ДМС України в м. Києві Войналовичем М.В. було винесено постанову серії ПН МКМ № 005800 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої 21.11.2018 о 12:30 за адресою: АДРЕСА_4 було виявлено гр. російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживав без документів на право проживання в Україні, що є порушенням ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 203 КУпАП. Відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП накладено на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож.: АДРЕСА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн.

Крім того, 21.11.2018 головним спеціалістом ГУ ДМС України в м. Києві Зуб Е.В. складено протокол серії МКМ №000077 про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин рф, прож.: АДРЕСА_1 , доставлений у службове приміщення ГУ ДМС України в м. Києві, АДРЕСА_4, 21.11.2018 о 12:30 у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП, для встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Громадянина ОСОБА_7 звільнено 22.01.2018 о 17:10. Даний протокол містить заяву/зауваження адвоката Штіфонова П.С. про те, що його підзахисний ОСОБА_2 від підпису відмовився, останній не є ОСОБА_3 , та вважає затримання помилковим та незаконним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 261 КупАП визначено, що про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Про місце перебування особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення, негайно повідомляються її родичі, а на її прохання також власник відповідного підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Частиною ч.ч. 1, 2 ст. 263 КУпАП встановлено, що адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може тривати не більш як три години. Осіб, які незаконно перетнули або зробили спробу незаконно перетнути державний кордон України, порушили порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзду з них, порушили прикордонний режим, режим у пунктах пропуску через державний кордон України або режимні правила у контрольних пунктах в`їзду-виїзду, правила використання об`єктів тваринного світу в межах прикордонної смуги та контрольованого прикордонного району, у територіальному морі, внутрішніх водах та виключній (морській) економічній зоні України, вчинили злісну непокору законному розпорядженню або вимозі військовослужбовця чи працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а також іноземців та осіб без громадянства, які не виконали рішення про заборону в`їзду в Україну, порушили правила перебування в Україні або транзитного проїзду через територію України, може бути затримано на строк до трьох годин для складення протоколу, а в необхідних випадках для встановлення особи та/або з`ясування обставин правопорушення - до трьох діб.

З наведеного вбачається, що головний спеціаліст ГУ ДМС України в м. Києві Зуб Е.В. мав правові підстави для затримання, для встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення, громадянина ідентифікованого органами ДМС як ОСОБА_3 громадянин російської федерації, та який представився як громадянин України ОСОБА_2 ідентифікований за паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , який визнаний недійсним, підлягав вилученню та знищенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як випливає з вищевикладених доводів, станом на день прийняття оспорюваної постанови від 21.11.2018 прийнятої першим заступником начальника ГУ ДМС України в м. Києві Войналовичем М.В., серії ПН МКМ № 005800, про накладення адміністративного стягнення, на громадянина російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушень прав громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , допущено не було, оскільки ідентифікація останнього, за паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , який визнаний недійсним, підлягав вилученню та знищенню, є неможливою.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, є: 1) паспорт громадянина України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України; 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу; 10) посвідчення особи на повернення в Україну.

Громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в заклад охорони здоров`я, заклад освіти або інший дитячий заклад, у дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України (ст. 6 ЗУ «Про громадянство України»).

Повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, визначені в ст. 24 ЗУ «Про громадянство України».

Зокрема, Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо: 1) прийняття рішень про встановлення, оформлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону; 2) прийняття заяв разом із необхідними документами щодо прийняття до громадянства України, щодо виходу з громадянства України дітей у випадках, передбачених частинами дев`ятою - одинадцятою статті 18 цього Закону, перевірки правильності оформлення документів, наявності умов для прийняття до громадянства України і відсутності підстав, з яких особа не приймається до громадянства України, наявності підстав для виходу з громадянства України і відсутності підстав, з яких не допускається вихід з громадянства України, надсилання заяв разом зі своїм висновком на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства; 3) підготовки подань про втрату особами громадянства України і разом із необхідними документами надсилання їх на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства; 4) прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України особами з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-10 статті 6 цього Закону; 5) скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 цього Закону; 6) виконання рішень Президента України з питань громадянства; 7) видання особам, стосовно яких прийнято рішення про встановлення, оформлення належності до громадянства України, та особам, які набули громадянство України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, довідок про реєстрацію особи громадянином України; 8) вилучення в осіб, громадянство яких припинено або стосовно яких скасовано рішення про встановлення, оформлення належності до громадянства України, про оформлення набуття громадянства України, довідок про реєстрацію особи громадянином України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, паспортів громадянина України для виїзду за кордон та видання довідок про припинення громадянства України; 9) ведення обліку осіб, стосовно яких прийнято рішення про встановлення, оформлення належності до громадянства України, осіб, які набули, припинили громадянство України, осіб, стосовно яких у межах повноважень здійснюються провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Таким чином, фактично, в межах розгляду даної справи, позивач - ОСОБА_2 , намагається довести свою приналежність до громадянства України та судовим рішенням, не у спосіб визначений Законом, встановити свою особу саме як - громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина. Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України; 2) документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: а) посвідчення водія; б) посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; в) посвідка на постійне проживання; г) посвідка на тимчасове проживання; ґ) картка мігранта; д) посвідчення біженця; е) проїзний документ біженця; є) посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

Позивачем, ОСОБА_2 не надано суду витягу з Єдиного державного демографічного реєстру з метою його ідентифікації, в тому числі за іншими документам ніж ті які визнані недійсними, підлягали вилученню та знищенню. В межах розгляду даної справи, до повноважень суду не належить ідентифікація особи, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги та не надає оцінку долученим представником позивача до клопотання від 18.01.2023 документам.

Слід зазначити, що посвідчення водія серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 13.07.2017, тобто встановлення особи для отримання відповідного посвідчення відбувалося на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 виданого 21.07.2014 ім`я ОСОБА_2 , який визнаний недійсним, підлягав вилученню та знищенню.

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що позивач, ОСОБА_2 , з часу вилучення у нього паспорту серії НОМЕР_2 від 21.07.2014, до органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, щодо прийняття рішень про встановлення, оформлення належності до громадянства України, не звертався.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За нормою ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

У відповідності до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві, правонаступником якого є Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області щодо оскарження рішень про адміністративний арешт та накладення адміністративного стягнення - є необґрунтованим, безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 241-246, 255, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві, правонаступником якого є Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області щодо оскарження рішень про адміністративний арешт та накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: