Справа № 260/5137/22
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2023 року м. Ужгород№ 260/5137/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № 340451 від 28.10.2022 р. Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що акт перевірки був складений працівниками поліції, що не передбачено Законом України «Про автомобільний транспорт». Тому вважає, що оскаржена постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки не були досліджені належним чином обставини при накладенні адміністративно-господарського штрафу. Звертає увагу суду на те, що норми абз. 4, 5 ч. 1 ст. 60 передбачають інші штрафні санкції, аніж застосовані відповідачем.

16 січня 2023 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив з мотивів безпідставності такого. Так, зазначив, що спірна рейдова перевірка була проведена посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області на підставі визначених законодавством повноважень, за наслідками якої виявлено порушення позивачем вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: на момент перевірки був відсутній протокол обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, сервісна книжка та медична довідка. У зв`язку з чим вважає, що адміністративно-господарський штраф був застосований правомірно.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2022 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Відділ державного нагляду) на підставі направлення на рейдову перевірку №015883 від 25.10.2022 та графіка проведення рейдових перевірок від 24.10.2022 було проведено перевірку транспортного засобу марки Renault Master, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), водій ОСОБА_1 .

За результатами такої перевірки складено акт №334445 від 25.10.2022. Як вбачається з такого акту під час перевірки виявлено відсутність протоколу обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, сервісної книжки та медичної довідки, чим порушено вимоги абз. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Від надання пояснень водій відмовився.

Після проведення перевірки посадові особи Відділу державного нагляду вручили водію транспортного засобу повідомлення про необхідність з`явитися до Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області 28 жовтня 2022 року для участі у розгляд справи про допущене порушення законодавства про автомобільний транспорт.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 28 жовтня 2022 року начальником Відділу державного нагляду прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу АО №340451, якою до ФОП ОСОБА_1 було застосовано відповідальність, передбачену абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Основні засади організації та діяльності автомобільного транспорту, в тому числі щодо діяльності автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів, та його відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт регулюються нормами Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі Закон).

Частинами 14, 17, 18 ст. 6 Закону №2344 передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок), який визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Так, п. 2 Порядку передбачено, що рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно п. 4 Порядку рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Відповідно до п. 15 Порядку, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, в тому числі, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (п. 21 Порядку).

Судом встановлено, що спірна перевірка була проведена уповноваженими особами Відділу державного нагляду, що спростовує твердження позивача про здійснення такої працівниками поліції. За результатами проведеної рейдової перевірки належного ФОП ОСОБА_1 транспортного засобу встановлено допущення порушення вимог ст. 39 Закону, а саме: відсутність протоколу обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, сервісної книжки та медичної довідки.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії витягу з реєстру платників єдиного податку №166, ОСОБА_1 здійснює діяльність з надання послуг таксі.

Позивач не заперечує, що станом на день проведення рейдової перевірки здійснював пасажирські перевезення на таксі.

Так, відповідно до ст. 39 Закону, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Однак, перелік документів, визначений статтею 39 Закону, не є вичерпним, оскільки в такій містяться посилання на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Згідно ст. 22 Закону технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів та їх складових виконують з метою підтримання їх у належному стані та забезпечення встановлених виробником технічних характеристик під час використання, зберігання або утримання протягом періоду експлуатації.

За нормами ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 16 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають, зокрема: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137 затверджено Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

Відповідно до п. 1 Порядку №137, порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

- легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

- легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно із пунктом 18 Порядку №137, перевірка конструкцій і технічного стану транспортних засобів проводиться згідно з Вимогами до перевірки.

У разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу замовникові видається протокол перевірки технічного стану. У разі негативного результату або невідповідності даних у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу даним ідентифікації транспортного засобу складається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу за формою згідно з додатком 4.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що в контексті ст. 39 Закону протокол перевірки технічного стану є іншим документом, передбаченим законодавством, а саме Порядком №137, та повинен бути пред`явлений особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.

Нормами ст. 60 Закону передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Так, згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Верховним Судом у постановах від 17 липня 2018 року у справі №802/1836/17-а та від 01 липня 2020 року у справі №К/9901/22356/18 зазначено, що приписи Закону зобов`язують автомобільних перевізників, водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують перевезення.

Отже, відсутність у водія на момент проведення перевірки передбачених документів становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

Що стосується відсутності у ОСОБА_1 інших документів, зокрема: медичної довідки та сервісної книги, суд вважає, що наявність таких не є обов`язковою для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі.

Так, сервісна книжка, в розумінні положень ст. 1 Закону, є документом установленого зразка для обліку проходження обов`язкового технічного контролю транспортних засобів автомобільних самозайнятих перевізників.

Окрім того, як вбачається з норм ст. 39 Закону вказані документи є обов`язковими виключно для автомобільного самозайнятого перевізника, яким ОСОБА_1 не являється.

Жодних законодавчих актів, які б вимагали наявність у фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі, сервісної книжки та медичної довідки, відповідач не навів.

Поряд з цим суд вважає, що враховуючи допущення ОСОБА_1 інших порушень норм Закону, що передбачають застосування адміністративно-господарських санкцій, відсутність у позивача обов`язку пред`являти сервісну книжку та медичну довідку не впливає на правомірність оскарженої постанови.

Суд також відхиляє посилання позивача на необхідність застосування штрафу у розмірі, визначеного абз. 4, 5 ч. 1 ст. 60 Закону, оскільки за наслідками перевірки посадовими особами Відділу державного нагляду було встановлено порушення, що передбачають відповідальність, встановлену абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону.

З огляду на вищенаведені законодавчі норми та встановлені обставини справи суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: просп. Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ) про скасування постанови, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарг всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.О. Ващилін