Справа № 460/46301/22
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2023 року м. РівнеСправа №460/46301/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доУправління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації
про визнання дій протиправними, стягнення коштів та зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації (далі Управління СЗН Сарненської РДА, відповідач), у якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування/невиплати позивачу доплати згідно зі статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, під час здійснення підприємницької діяльності;

стягнути з відповідача на користь позивача доплату, встановлену статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, під час здійснення підприємницької діяльності за періоди з 31.10.2018 по 31.12.2018 в сумі 12932,00 грн, з 01.01.2019 по 27.08.2019 в сумі 65690,00 грн, з 01.11.2019 по 31.12.2019 в сумі 16692,00 грн, з 01.01.2020 по 05.06.2020 в сумі 39358,00 грн, з 09.11.2020 по 28.12.2020 в сумі 12232,00 грн, з 01.07.2021 по 24.09.2021 в сумі 33600,00 грн, з 01.10.2021 по 31.12.2021 в сумі 32000,00 грн, з 01.07.2022 по 01.09.2022 в сумі 39000,00 грн, з 01.10.2022 по 13.10.2022 в сумі 5619,00 грн, всього разом 257123,00 грн;

зобов`язати відповідача зареєструвати заборгованість в органах Казначейства в сумі 257123,00 грн на користь позивача.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є фізичною особою-підприємцем, проживає та провадить свою діяльність на території зони гарантованого добровільного відселення, а тому має право на отримання доплати до заробітної плати, встановленої статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", під час здійснення ним підприємницької діяльності. На звернення позивача відповідач нарахування та виплату спірної доплати не провів, чим, на думку позивача, допустив порушення вимог законодавства України.

Ухвалою судді від 18 листопада 2022 року позовна заява залишалася без руху.

Ухвалою від 21.12.2022 позовну заяву в частині позовних вимог за періоди з 31.10.2018 по 31.12.2018, з 01.01.2019 по 27.08.2019, з 01.11.2019 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 05.06.2020, з 09.11.2020 по 28.12.2020, з 01.07.2021 по 24.09.2021, з 01.10.2021 по 31.12.2021 повернуто позивачу.

Ухвалою від 21.12.2022 відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог за 01.07.2022.

Ухвалою від 21.12.2022 позовну заяву в частині позовних вимог за періоди з 02.07.2022 по 01.09.2022 та з 01.10.2022 по 13.10.2022 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відповідачем відзиву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що позивач в спірний період мав статус фізичної особи-підприємця, тобто був самозайнятою особою. Вважає, що самозайнята особа в розумінні положень Податкового кодексу України не є працівником в межах своєї підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Крім того, покликаючись до п. 5 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 №936, зазначив, що виплата вищевказаної доплати проводиться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та фізичними особами - підприємцями (далі - підприємства) відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінсоцполітики. Враховуючи викладене, вимоги позивача нарахувати та виплатити означену доплату під час здійснення ним підприємницької діяльності є безпідставними. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою від 15.02.2023 заяву позивача за вх.№135700/22 від 21.12.2022 повернуто заявнику без розгляду.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10.02.2006 по даний час зареєстрований та постійно проживає в с. Ремчиці Сарненського району Рівненської області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області від 22.06.2022 №13/06-842.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 с. Ремчиці Сарненського району Рівненської області відносяться до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 25.03.2021 Рівненською обласною державною адміністрацією, ОСОБА_1 є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 1).

За змістом відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у періоди з 01.10.2021 по 29.06.2022 та з 01.07.2022 по 14.10.2022 ОСОБА_1 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем.

03.10.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив здійснити нарахування та виплатити йому, як особі, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, доплату до заробітної плати згідно зі статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за три місяці в сумі 39000 грн з липня по вересень 2022 року.

До заяви долучено копії довідки від 22.06.2022; виписки з ЄДРПОУ; чорнобильського посвідчення; ідентифікаційного коду; оригінали документів форми №2 та №3.

Вказана заява отримана відповідачем 05.10.2022 та зареєстрована за вх.№01/30-12758.

Листом від 18.10.2022 за №01132-07-8696 відповідач повідомив позивачу, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII були виключені певні статті із Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема статтю 39. В подальшому, Законом України «Про внесення зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"» від 04.02.2016 №987-VIII до названого Закону було включено статтю 39, відповідно до якої громадянам, які працюють у зоні відчуження, встановлюється доплата у порядку і розмірі, визначених Кабінетом Міністрів України. Також зазначив, що механізм використання, обліку, звітності і контролю за використанням коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначає Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 № 936, який не передбачає доплату у порядку і розмірах визначених Кабінетом Міністрів України громадянам, які працюють у зоні гарантованого добровільного відселення. При цьому, постанова Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» втратила чинність 22.05.2015. Зазначив, що зареєструвати паспорт підприємства, працівники якого отримують доплату за роботу в зоні гарантованого добровільного відселення та компенсувати виплати згідно статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» буде можливо після внесення змін Кабінетом Міністрів України у відповідні постанови.

Крім того, 13.10.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив здійснити нарахування та виплатити йому, як особі, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, доплату до заробітної плати згідно зі статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 31.10.2018 по 13.10.2022 в сумі 218123 грн згідно з розшифровкою від 13.10.2022.

До заяви долучено копії довідки від 22.06.2022; виписки з ЄДРПОУ від 01.07.2022; чорнобильського посвідчення; ідентифікаційного коду; оригінали документів форми №2 та №3.

Вказана заява отримана відповідачем 13.10.2022 та зареєстрована за вх.№01/30-12928

Листом від 18.10.2022 за №01132-07-8697 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для проведення нарахування та виплатити йому означеної доплати до заробітної плати з мотивів, аналогічних наведеним в листі від 18.10.2022 за №01132-07-8696.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо ненарахування/невиплати доплати згідно зі статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, під час здійснення ним підприємницької діяльності, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII).

Стаття 39 Закону №796-ХІІ у редакції, чинній до 01.01.2015, була викладена так:

1. Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

2. Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

3. Громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №76-VIII Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України, підпунктом 7 пункту 4 розділу І якого виключено, зокрема, статтю 39 №796-XII.

04.02.2016 прийнято Закон України №987-VIII, який згідно з розділом ІІ Прикінцеві положення набрав чинності з 01.01.2016 і який включив до Закону №796-ХІІ статтю 39 такого змісту:

Стаття 39. Доплата громадянам, які працюють у зоні відчуження

Громадянам, які працюють у зоні відчуження, встановлюється доплата у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 підпункт 7 пункту 4 розділу І Закону України від 28.12.2014 №76-VIII визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Стаття 39 у редакції Закону №987-VIII, яка чинна з 01.01.2016, врегульовує питання доплат виключно особам, які працюють у зоні відчуження. Однак редакція статті 39, яка була чинна до 01.01.2015, врегульовувала питання здійснення доплат таким категоріям громадян: 1) особам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, у зоні гарантованого добровільного відселення, у зоні посиленого радіоекологічного контролю); 2) непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях; 3) студентам, які там навчаються; 4) пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення; 5) громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів.

Таким чином, відновлення дії попередньої редакції нормативно-правового акта - статті 39 Закону №796-ХІІ до внесення змін Законом України від 28.12.2014 №76-VIII спричиняє колізію правозастосування з огляду на чинність із 01.01.2016 статті 39 Закону №796-ХІІ у редакції Закону України від 04.02.2016 №987-VIII. Ця колізія має вирішуватися з додержанням принципу верховенства права (статті 3, 8 Конституції України та стаття 6 КАС України) в частині визнання людини, її прав та свобод найвищими цінностями, які визначають зміст та спрямованість держави, з урахуванням дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій, зумовленої фінансово-економічними можливостями для збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, без порушення сутності відповідних прав.

Такий підхід до розуміння наслідків визнання неконституційними нормативно-правових актів (або окремих положень) та усунення колізії, що виникла внаслідок цього, забезпечує стабільність конституційного ладу в Україні, гарантування конституційних прав і свобод людини і громадянина, цілісність, непорушність та безперервність дії Конституції України, її верховенство як Основного Закону держави на всій території України.

Отже, з моменту ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 17.07.2018 №6-р/2018 відновлено право на отримання підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення, на підставі статті 39 Закону №796-ХІІ.

Разом з тим, частиною другою статті 39 Закону №796-ХІІ чітко визначено, що пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 №936 затверджено Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок №936).

Підпунктом 11 пункту 4 Порядку №936 передбачено, що виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом, проводиться центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім м. Києва) рад (далі - уповноважений орган) за місцем фактичного проживання (перебування) працюючих та непрацюючих громадян, у тому числі пенсіонерів, працюючим і непрацюючим громадянам і пенсіонерам, зокрема пенсіонерам та особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби та інших органів, громадянам, що провадять підприємницьку діяльність без утворення юридичної особи, громадянам, які працюють у громадян, що провадять підприємницьку діяльність без утворення юридичної особи, а саме: доплата особам, які працюють у зоні відчуження, відповідно до статті 39 Закону, постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 №831 "Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження".

Пунктом 5 Порядку №936 визначено, що соціальні виплати, доплати (види допомоги), передбачені підпунктами 6-13 пункту 4 цього Порядку, проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та фізичними особами - підприємцями (далі - підприємства) відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Аналіз вищевикладених норм свідчить на користь того, що підвищення працюючим особам, які проживають на території радіоактивного забруднення, виплачується за місцем роботи в розмірі 25% від розміру мінімальної заробітної плати.

Водночас, пунктом 6 Порядку №936 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що підприємства реєструються уповноваженим органом, для чого подають не пізніше ніж за два місяці до початку кожного бюджетного року відомості про підприємство з визначенням кількості постраждалих осіб за категоріями отримувачів компенсацій та допомоги певних видів та кількості громадян, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, за формою, затвердженою Мінсоцполітики, і списки громадян із зазначенням прізвища, імені та по батькові, категорії, серії та номера посвідчення (за наявності), місця проживання (перебування), ідентифікаційного номера.

У разі зміни зазначених відомостей, у тому числі найменування підприємства, його місцезнаходження та розрахункових рахунків, на які перераховуються кошти, та списків громадян підприємство повідомляє протягом 20 днів наступного місяця про такі зміни відповідних розпорядників коштів.

До 25 числа місяця, за який здійснюється нарахування, підприємства подають до уповноваженого органу документи щодо розрахункових витрат, пов`язаних з виплатою компенсацій та допомоги певних видів, за затвердженою Мінсоцполітики формою та реєстр отримувачів компенсаційних виплат і допомоги певних видів, де зазначаються прізвище, ім`я та по батькові, категорія, номер посвідчення, ідентифікаційний номер, відомості про нараховані виплати, суму компенсацій та вид допомоги.

Керівники підприємств несуть персональну відповідальність за своєчасність подання розрахункових документів до уповноваженого органу та правильність призначення і нарахування компенсаційних виплат та допомоги певних видів.

Уповноважений орган перевіряє, реєструє, обліковує розрахунки та подає органам Казначейства платіжні документи для здійснення відповідних видатків, що провадяться в установленому законодавством порядку.

Отже, Управління СЗН Сарненської РДА здійснює лише відшкодування коштів на виплату доплати громадянам, які працюють на території радіоактивного забруднення (у зоні гарантованого добровільного відселення) згідно з розрахунками, поданими підприємствами, організаціями та установами Сарненського району.

Натомість обов`язок зі складання документів щодо розрахункових витрат, пов`язаних з виплатою компенсацій та допомоги певних видів, покладено чинним законодавством на роботодавця працівника - отримувача відповідних соціальних виплат.

При цьому, в силу вимог п. 6 Порядку №936 такий роботодавець повинен бути зареєстрованим в уповноваженому органі. Реєстрація проводиться шляхом подання до такого органу не пізніше ніж за два місяці до початку кожного бюджетного року відомості про підприємство із зазначенням необхідної інформації про постраждалих осіб, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, і списки таких громадян за формами документів, затверджених наказом Міністерства соціальної політики України 22.06.2018 №928.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду.

Відтак, чинним законодавством України чітко визначено порядок дій для отримання підприємством відшкодування коштів на виплату доплати громадянам, які працюють на території радіоактивного забруднення (у зоні гарантованого добровільного відселення).

Так, для отримання підприємством (в тому числі і фізичною особою-підприємцем) вказаного відшкодування коштів у 2022 році, такому підприємству потрібно було зареєструватися в уповноваженому органі в жовтні 2021 році.

Як встановлено судом з матеріалів справи, одночасно із заявами від 03.10.2022 та від 13.10.2022 ОСОБА_1 подавалися до Управління СЗН Сарненської РДА Паспорти даних підприємства, працівники якого отримують компенсаційні виплати та допомогу, пов`язані із заробітною платою, згідно із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (форма №2, затверджена наказом Міністерства соціальної політики України 22.06.2018 №928), щодо кількості таких осіб, що працюють у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , які підписані ФОП ОСОБА_1 22.06.2022 та 13.10.2022 відповідно.

Тобто фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано до відповідача документи щодо реєстрації його у такому органі для відшкодування вказаних коштів у 2023 році.

При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості подання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 такого Паспорта даних підприємства до Управління СЗН Сарненської РДА не пізніше жовтня 2021 року для отримання відшкодування означених коштів у 2022 році.

Більше того, за змістом інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 у 2021-2022 роках неодноразово припиняв проведення підприємницької діяльності, зокрема, з 29.06.2022 по 30.06.2022 та з 14.10.2022 по даний час, що ставить під сумнів реєстрацію такого суб`єкта господарювання в уповноваженому органі для отримання бажаного позивачем відшкодування коштів.

Окрім цього, суд вважає необхідним звернути увагу позивача на таке.

Спірні правовідносини в цій справі зумовлені застосуванням позивачем частини другої статті 39 Закону №796-ХІІ, якою встановлено, що пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

При цьому, як висновується з проаналізованих вище норм Порядку №936, виплату працівнику відповідного підвищення до оплати праці здійснюється за сукупності необхідних умов його роботодавцем з подальшою компенсацією з державного бюджету.

Податковий кодекс України в пункті 14.1 статті 14 визначає:

14.1.195. працівник - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону;

14.1.222. роботодавець - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво) або самозайнята особа, яка використовує найману працю фізичних осіб на підставі укладених трудових договорів (контрактів) та несе обов`язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов`язки, передбачені законами.

14.1.226. самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

При цьому відповідно до визначення, наведеного в статті 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Суд зазначає, що в межах спірних правовідносин позивач, який здійснює підприємницьку діяльність, не є працівником.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тобто, економічним результатом від здійснення підприємницької діяльності є отримання підприємцем прибутку, що не є тотожним заробітній платі, яку на користь працівника виплачує його роботодавець.

Стаття 46 цього Кодексу встановлює, що підприємці мають право укладати з громадянами договори щодо використання їх праці. При укладенні трудового договору (контракту, угоди) підприємець зобов`язаний забезпечити належні і безпечні умови праці, оплату праці не нижчу від визначеної законом та її своєчасне одержання працівниками, а також інші соціальні гарантії, включаючи соціальне й медичне страхування та соціальне забезпечення відповідно до законодавства України.

Будь-які документально підтверджені відомості про наявність у позивача найманих працівників, яким він в спірному періоді виплачував заробітну плату з нарахуванням підвищення відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону № 796, в матеріалах судової справи відсутні. Отже, відсутні підстави для висновку, що позивач у спірних правовідносинах є роботодавцем.

Водночас, як слідує з обґрунтування позову, позивач вважає, що він має право на отримання доплати до свого заробітку як підприємець, що не узгоджується з приписами чинного законодавства, яким не передбачено можливості нарахування підприємцем собі особисто підвищення до отриманого від підприємницької діяльності доходу з подальшим відшкодуванням таких виплат з державного бюджету.

Отже суд дійшов висновку про безпідставне та довільне, на власний розсуд, тлумачення позивачем положень статті 39 Закону № 796, які жодним чином не зумовлюють відшкодування з державного бюджету будь-яких фінансових видатків на користь суб`єкта підприємницької діяльності, які ніби-то були ним нараховані та виплачені собі особисто.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконання про відсутність у позивача в межах спірних правовідносин права на отримання відшкодування коштів на виплату доплати громадянам, які працюють на території радіоактивного забруднення (у зоні гарантованого добровільного відселення), згідно з розрахунками, поданими до відповідача, який цілком правомірно не взяв їх до виконання.

Суд зауважує, що в розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії, чи стягнення коштів (похідна вимога), повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які у даному випадку відсутні.

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними, стягнення коштів та зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації (вул.Демократична, 46, м.Сарни, Сарненський район, Рівненська область, 34502. ЄДРПОУ/РНОКПП 03195398)

Повний текст рішення складений 15 лютого 2023 року.

Суддя Н.О. Дорошенко