Справа № 200/5229/22
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2023 року Справа№200/5229/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу в частині,

в с т а н о в и в:

14.12.2022 року ОСОБА_1 через свого представника (адвоката) в електронній формі звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточненого позову, просив: визнати незаконним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 04.11.2022 року № 1147, яким старшого інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0125331) притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді попередження про неповну службову відповідність.

Також просив стягнути з відповідача на його на користь судові витрати в сумі 5793,92 грн., які складаються із судового збору - 793,92 грн. та витрат на професійну правничу допомогу - 5000 грн.

Позов обґрунтовував тим, що службове розслідування, яке передувало прийняттю наказу, що оскаржується в частині його, проведено щодо нього однобічно і з порушенням вимог законодавства. Так, на його думку, відповідач при проведенні службового розслідування та винесенні наказу допустив наступні порушення:

- в порушення ст.ст. 12, 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України безпідставно призначив щодо нього службове розслідування, оскільки відповідач був обізнаний про знаходження позивача під час перевірки на амбулаторному лікуванні в конкретному лікувальному закладі. Це підтверджується наказом відповідача від 07.09.2022 року № 946, письмовими поясненнями безпосереднього керівника позивача - ОСОБА_2 . Лікарського режиму позивач не порушував; листки тимчасової непрацездатності відповідачем оплачені, і на час їх прийняття зауважень не було;

- не врахував те, що протягом спірного періоду позивач у зв`язку із лікуванням службу не ніс, а відтак жодного порушення законодавства не вчинив, і жодного зауваження з боку безпосереднього керівника ОСОБА_2 до нього не було;

- в порушення п. 7 ч. 6 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України не ознайомив позивача з висновками службового розслідування;

- у висновку службового розслідування не зазначив документи та матеріали, що підтверджують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, відомості, що характеризують позивача як поліцейського, дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

- не врахував те, що відповідно до ч. 4 ст. 27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від поліцейського, стосовно якого є підтвердні дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень;

- не врахував те, що жодних наказів (як письмових, так і усних) ані безпосереднім керівником ОСОБА_2 , ані вищим керівництвом з приводу предмета позову позивачу не віддавалося. Відповідач не надав жодного доказу ухвалення і віддання позивачу безпосереднім керівником усного наказу про необхідність повідомлення ним місця свого знаходження та заборону виїзду за межі Донецької області;

- в оскарженому п. 1 наказу: не конкретизував дату, місце, коли позивач начебто покинув місце лікування та не повідомив про це керівництво; не зазначив на якій підставі такі дії повинен був вчинити позивач та чим це передбачено; не зазначив наказ, який позивач начебто був зобов`язаний безумовно виконати та не виконав (п. 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України); застосував підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності («покинув місце лікування та не повідомив керівництво про своє місцезнаходження»), які п. 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», про порушення яких йдеться в оскарженому пункті наказу, не передбачені; зазначив, що позивач «покинув місце лікування» без урахування того, що це не є дисциплінарним проступком, оскільки він знаходився на амбулаторному лікуванні, а відповідно до роз`яснення Національної служби здоров`я України від 20.03.2021 року амбулаторна спеціалізована медична допомога - це допомога, яку пацієнт отримує без госпіталізації до лікарні та яка передбачає періодичне або одноразове відвідування медичного закладу для отримання певних медичних процедур; в порушення ч. 2 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України не надав позивачу для ознайомлення оригінал наказу від 04.11.2022 року № 1147, пункт 1 якого оскаржується в даній справі (надав не завірену належним чином копію цього наказу).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, що позивач має спеціальний статус поліцейського, що додатково покладає на нього певні обмеження та обов`язки, пов`язані з проходженням служби в поліції. Запровадження воєнного стану, наявність бойових дій на території України створюють загрозу для життя та здоров`я людей, які перебувають на території України. Разом з тим, позивач погодившись проходити службу в поліції добровільно погодився на усі ризики, пов`язані з проходженням такої служби, як і взяв на себе зобов`язання мужньо і вправно служити українському народу, але фактично взяті на себе обов`язки не виконує. Вважав, що позивач у важкий для країни час поставив свої інтереси вище інтересів служби, чим грубо порушив вимоги Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Закон України «Про Національну поліцію», що виразилося у невиконанні законного наказу керівництва та є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Вчинений позивачем дисциплінарний проступок є суттєвим, оскільки він полягає не лише у не виконанні наказу начальника, а і у самоусуненні від виконання службових обов`язків в умовах воєнного стану (шляхом перебування на лікарняних), коли існує велика потреба у правоохоронних органах. Більше того, позивач надалі продовжує перебувати на лікарняних.

Підставою для проведення щодо позивача службового розслідування став рапорт т.в.о. начальника УПД Головного управління Національної поліції в Донецькій області, що відповідало вимогам п. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Так, позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 05.08.2022 року в амбулаторії № 2 КЗОС ЦММСД Бахмутської міської ради, однак під час перевірки знаходився у місті Монастирищі Черкаської області. При цьому відстань між м. Бахмут та м. Монастирищі складає 731 км. Тоді як безпосередній керівник віддав йому наказ про заборону виїзду за межі Донецької області без дозволу керівництва.

Під час проведення службового розслідування були відібрані відповідні пояснення.

З метою реалізації права на захист позивачу під час проведення службового розслідування було надано можливість надати письмові пояснення та докази правомірності своїх дій, однак позивач відмовився від надання пояснень, про що було складено відповідний акт.

Відповідно до характеристики позивача, наданої під час проведення службового розслідування, останній зарекомендував себе з негативного боку.

Щодо посилань в позові на те, що відповідач обмежив права позивача та не ознайомив його з матеріалами службового розслідування, то такі посилання суперечать обставинам справи та положенням пп. 14 п. 2 розд. ІІІ Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, що затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893, згідно з якими позивач мав проявити письмове волевиявлення для ознайомлення. Відсутність такого звернення позивача свідчить лише про його байдужість, а не про порушення зі сторони відповідача.

04.11.2022 року Головним управлінням винесено оскаржений наказ № 1147 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками відділу поліції № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області та їх покарання», яким до позивача застосовано захід дисциплінарного впливу у вигляді попередження про неповну службову відповідність. Пунктом 1 цього наказу позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні:

- п.п. 1 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- п. 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту в частині безумовного виконання наказів керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Вважав, що начальник Головного управління, застосовуючи до позивача захід дисциплінарного впливу, діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначені нормативно-правовими актами. Будь-яких порушень з боку дисциплінарної комісії допущено не було. Позивач під час проведення службового розслідування будь-яких пояснень не надав, до дисциплінарної комісії не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про виклик. Проте, й надалі продовжує перебувати на лікарняних, отримуючи, при цьому, грошове забезпечення у повному обсязі, та продовжує самоусуватися від виконання службових обов`язків.

Працівниками кадрового забезпечення Краматорського РУП позивача ознайомлено з наказом про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, про що свідчить проставлений особистий підпис позивача на копії спірного наказу, яка направляється до особової справи. Крім того, відповідно до пп. 15 п. 2 розд. ІІІ Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, що затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893, голова дисциплінарної комісії забезпечує належне збереження, облік та передання до служби діловодства (канцелярії) після затвердження висновку службового розслідування матеріалів цього розслідування (справи). Голова дисциплінарної комісії знаходиться за місцем тимчасового розташування Головного управління, а саме по вул. Мандрика, 7 у м. Покровську Донецької обл. Оригінали матеріалів службового розслідування зберігаються у канцелярії, і у разі бажання ознайомлення з ними, позивач міг би звернутися до голови дисциплінарної комісії, чого в свою чергу не зробив.

Щодо посилань в позові на те, що дисциплінарні стягнення накладаються у порядку зростання, то визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. Закон не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого. Виходячи з фактичних обставин скоєного проступку та особи порушника начальник Головного управління Національної поліції в Донецькій області мав законодавчо передбачене дискреційне право застосувати до позивача саме застосований захід дисциплінарного впливу. З аналогічного питання Верховним Судом викладена правова позиція в постановах від 25.06.2019 року (справа №805/1816/17-а), від 12.09.2019 року (справа №420/5153/18), від 20.11.2019 року (справа №826/12649/16).

Щодо поновленого судом строку звернення до суду, то вважав твердження позивача, що стали підставою для поновлення строку, такими, що не є щирими, оскільки, позивач з жовтня 2022 року проживав не у м. Бахмуті, а у м. Лимані Донецької обл.; позивач ознайомлений з дисциплінарним наказом 14.11.2022 року у м. Краматорську, де працюють адвокати, про що він суду не зазначив. Позивач відкривав «лікарняні» у різних куточках неокупованої території України, де адвокати точно працюють. Світло у відділенні поліції № 3 Краматорського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області (м. Лиман) було, як і інтернет, оскільки з третього дня після деокупації м. Лиман (01.10.2022 року) у відділі працював генератор. Більше того, позивач має вищу юридичну освіту та, як спеціаліст у галузі права (він самостійно складає адміністративні протоколи, притягує осіб до адміністративної відповідальності та бере участь у судових засіданнях) мав можливість звернутися до суду самостійно. Вважав, що позивачем пропущено 15-денний строк для звернення до суду з цим адміністративним позовом без поважних причин.

Щодо стягнення з відповідача 5000 грн. судових витрат, то вважав, що заявлена сума за надану правничу допомогу у розмірі 5000 грн. не є розумною та доведеною, витрати не є фактичними і неминучими, сума не є співмірною зі: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, предмет спору у даній справі не є складним, не потребує складних правових досліджень, вивчення обсягу фактичних даних та аналізу первинних документів, а обсяг і складність виготовлених процесуальних документів не є значним. Витрати в розмірі 5000 грн. позивачем не доведені, оскільки розрахункова квитанція не є належним та допустимим доказом про сплату адвокатських послуг. Крім того, представник позивача адвокат Євгенія Деменкова в один день з даним позовом слово у слово склала та подала ідентичний за змістом адміністративний позов в справі № 200/5228/22 за позовом ОСОБА_3 (якого тим же наказом, що і позивача, за аналогічне порушення притягнуто до дисциплінарної відповідальності), в якому також просить стягнути за надання адвокатських послуг 5000 грн., що на думку відповідача не є справедливим та виваженим.

Відповідач просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач разом з відзивом на позовну заяву подав письмові пояснення, в яких зазначав, що в доданій до позову довідці в частині діючих дисциплінарних стягнень позивача допущено технічну помилку, а саме помилково зазначено, що дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, що оголошене наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 04.11.2022 року № 1147, знято, тоді як правильно - «не знято». Про виявлену технічну помилку Головним управлінням повідомлено адвоката позивача та на її адресу повторно направлено довідку про стягнення та заохочення позивача від 03.01.2023 року № 3586/2/01-2023.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу в Національній поліції України.

Зокрема, наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 28.07.2022 року № 327 о/с з 28.07.2022 року він призначений на посаду старшого інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 12.10.2022 року № 458 о/с з 12.10.2022 року призначений на посаду старшого інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

До цього начальником та, відповідно, т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області були прийняті доручення:

- від 14.02.2019 року № 1413/01/12-2019 «Про забезпечення належного обліку лікарняних», яким доручено, зокрема начальникам управлінь, самостійних відділів (відділень, секторів) апарату, територіальних відділів, відділень поліції забезпечити дієву систему контролю за перебуванням підпорядкованого особового складу на лікарняних; здійснювати відвідування хворих працівників, які перебувають на лікарняному понад 10 діб, за місцем лікування, про що складати рапорт;

- від 11.10.2022 року № 2501/04/55-2022 «Про вжиття додаткових заходів для попередження надзвичайних подій серед особового складу ГУНП в Донецькій області», яким начальникам управлінь та самостійних відділів (секторів, центрів) апарату Головного управління, територіальних підрозділів поліції, командирам РПОП, БКС Головного управління доручено забезпечити належний контроль за працівниками, які перебувають на лікарняних та у відпустках; в обов`язковому порядку здійснювати перевірки за місцем лікування усіх без винятку працівників підпорядкованих підрозділів; щопонеділка та щоп`ятниці до 15 год. 00 хв. доповідати до УГІ Головного управління про кількість працівників, які перебувають на лікарняному, зазначаючи ПІБ, посаду, звання та режим лікування, вказуючи адресу лікувального закладу.

03.09.2022 року на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області подано рапорт т.в.о. начальника УПД Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому повідомлялося про те, що 01.09.2022 року під час перевірки осіб особового складу відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП Головного управління Національної поліції в Донецькій області, які перебувають на лікарняному, встановлено, що окремі поліцейські самовільно покинули межі території обслуговування відділу поліції, зокрема ОСОБА_1 з 05.08.2022 року знаходився на амбулаторному лікуванні в амбулаторії №2 КЗОЗ ЦПМСД Бахмутської міської ради, однак на час перевірки перебував у м. Монастирище Черкаської обл.; про свій виїзд керівництву не доповідав.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 07.09.2022 року № 946 (зі змінами, що внесені наказами Головного управління від 21.09.2022 року № 986 в частині складу дисциплінарної комісії, від 21.09.2022 року № 987 про продовження терміну проведення службового розслідування до 05.10.2022 року) за даним фактом призначено службове розслідування, для чого утворено відповідну дисциплінарну комісію.

Під час службового розслідування 21.09.2022 року відібрані пояснення безпосереднього керівника позивача ОСОБА_2 - начальника відділу реагування патрульної поліції Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, який пояснив, що з 30.06.2021 року перебуває на займаній посаді. 01.09.2022 року працівниками відділу організації діяльності груп реагування УПД Головного управління Національної поліції в Донецькій області під час перевірки осіб особового складу відділу реагування патрульної поліції Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, які перебували на лікарняному, встановлено факти можливих порушень чинного законодавства окремими працівниками поліції. В його прямому підпорядкуванні перебувають поліцейські відділу реагування патрульної поліції, зокрема ОСОБА_1 , який, можливо, допустив порушення законодавства під час перебування на лікарняному. Про те, що останній на час перевірки перебував за межами медичного закладу, де проходив лікування, йому нічого не відомо, оскільки він особисто йому про це не доповідав. Крім того, ОСОБА_1 призначений на посаду у відділ реагування патрульної поліції Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області лише 28.07.2022 року, а з 05.08.2022 року до теперішнього часу перебуває на лікарняному. Під час перебування на лікарняному він надсилав йому всі підтверджуючі медичні документи, однак про те, що перебував за межами Донецької області, йому не доповідав. Ним здійснюється безпосередній контроль за дотриманням підлеглими службової дисципліни, проводиться профілактична робота із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень, у тому числі через проведення інформаційно-роз`яснювальної роботи. Охарактеризувати ОСОБА_1 не представляється можливим у зв`язку з тим, що він перебував у його підпорядкуванні короткий проміжок часу. Під час спілкування за фактом лікування ОСОБА_1 з його попереднім керівником В.Попережаєм, останній охарактеризував його з позитивної сторони. Під час знаходження ОСОБА_1 на лікарняному у телефонних розмовах в усній формі йому неодноразово віддавався наказ про заборону виїзду за межі Донецької області без дозволу керівництва.

Позивачу, з метою відібрання пояснень, дисциплінарною комісією надсилалися виклики з використанням електронної комунікації (месенджера «WhatsApp» за телефоном позивача), а саме:

22.09.2022 року - для надання ним пояснень 26.09.2022 року об 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 ;

22.09.2022 року - для надання ним пояснень 29.09.2022 року об 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 .

У вказаних викликах також повідомлялося про те, що на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 07.09.2022 року № 946 (зі змінами, що внесені наказами від 21.09.2022 року № 986 та від 21.09.2022 року № 987) дисциплінарною комісією щодо нього проводиться службове розслідування за фактом неповідомлення керівництва відділу поліції про виїзд за межі гарнізону; скан-копії вказаних наказів надіслані йому 22.09.2022 року засобами електронної комунікації. У разі неможливості прибуття пропонувалося надати пояснення на бланку, що додається, та надіслати його скан-копію або фото у «WhatsApp» за номером телефону дисциплінарної комісії: НОМЕР_1 .

Відібрати пояснення у ОСОБА_1 не надалося можливим у зв`язку з його відмовою, про що складено акт від 29.09.2022 року про відмову надати пояснення, в якому причиною відмови зазначено ч. 4 ст. 27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України - виїзд до іншого регіону країни.

За результатами проведеного службового розслідування та зібраних матеріалів складено висновок службового розслідування від 05.10.2022 року, яким визнано підтвердженим факт порушення законодавства, а саме те, що під час перебування на лікарняному позивач покинув місце розташування медичного закладу, де проходив лікування, та місце проживання без дозволу керівництва, про виїзд за межі області не повідомив свого безпосереднього керівника та керівництво Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Крім того, позивач не сприяв проведенню службового розслідування, проявив виверткість та намагався уникнути надання пояснень, посилаючись на перебування на лікарняному. Він неодноразово викликався на засідання дисциплінарної комісії для надання пояснень, однак жодного разу не з`явився. Також йому пропонувалося надати пояснення на бланку встановленого зразка, який надсилався засобами електронної комунікації, та надіслати його скан-копію (або фото) дисциплінарній комісії, однак всі прохання були проігноровані. Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що позивач не тільки не виконав наказ керівництва щодо обов`язкового повідомлення про необхідність виїзду за межі міста та області, а й, фактично, в умовах воєнного стану ввів керівництво в оману щодо свого місцезнаходження. За порушення службової дисципліни, що виразилося у недотриманні вимог пп. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а саме у неповідомленні керівництва щодо місця знаходження, старшого інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0125331) визнано таким, що підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

05.10.2022 року висновок службового розслідування затверджений т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 04.11.2022 року № 1147 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками відділу поліції № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області та їх покарання», зокрема за порушення службової дисципліни, що виразилося у недотриманні вимог п. 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», а саме у неповідомленні керівництва щодо місця знаходження, старшого інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (на час проведення службового розслідування обіймав посаду старшого інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області) лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0125331) притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність (п. 1 наказу).

З вказаним наказом позивача ознайомлено 14.11.2022 року, що підтверджується, зокрема, його особистим підписом у відомості про ознайомлення з цим наказом.

Судом також встановлено, що згідно з відповідними листками тимчасової непрацездатності, медичними або інформаційними довідками з електронної системи охорони здоров`я, що стосуються спірного періоду:

- в період з 05.08.2022 року по 26.08.2022 року («до роботи приступити 27.08.2022 року») позивач перебував на амбулаторному лікуванні в амбулаторії № 2 КЗОЗ ЦПМСД Бахмутської міської ради (медична довідка від 05.08.2022 року №55); - так і написано

- в період з 26.08.2022 року по 16.09.2022 року позивач перебував на лікуванні в КНП «Монастирищенській багатопрофільній лікарні» Монастирищенської міської ради Черкаської області (інформаційна довідка з електронної системи охорони здоров`я від 26.08.2022 року);

- з 16.09.2022 року по 07.10.2022 року позивач перебував на лікуванні в КНП «Монастирищенській багатопрофільній лікарні» Монастирищенської міської ради Черкаської області (інформаційна довідка з електронної системи охорони здоров`я від 16.09.2022 року);

- з 31.10.2022 року по 14.11.2022 року («приступити до служби 15.11.2022 року») ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» позивач перебував на амбулаторному лікуванні в ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» (довідка про тимчасову непрацездатність від 31.10.2022 року № 38).

Згідно з довідкою відповідача від 05.01.2023 року № 48/12/01-2023 відповідно до даних порталу Пенсійного фонду України та обліків управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області позивач в період з 05.08.2022 року по 14.11.2022 року перебував на лікарняних в наступних медичних установах:

- з 05.08.2022 року по 15.08.2022 року - комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медичної допомоги м. Бахмута»;

- з 16.08.2022 року по 19.08.2022 року - комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медичної допомоги м. Бахмута»;

- з 20.08.2022 року по 23.08.2022 року - комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медичної допомоги м. Бахмута»;

- з 26.08.2022 року до 16.09.2022 року - комунальне некомерційне підприємство «Монастирищенська багатопрофільна лікарня» Монастирищенської міської ради Черкаської області;

- з 17.09.2022 року по 07.10.2022 року - комунальне некомерційне підприємство «Монастирищенська багатопрофільна лікарня» Монастирищенської міської ради Черкаської області;

- з 31.10.2022 року по 14.11.2022 року - ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області».

Судом також встановлено, що згідно з довідкою від 05.01.2023 року № 49/12/01-2023, що подана відповідачем до суду, за період проходження служби в Національній поліції України лейтенант поліції ОСОБА_1 (0125331), старший інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області до дисциплінарної відповідальності притягався 6 разів: мав 5 дисциплінарних стягнень за 2016 - 2020 роки, які зняті, та має 1 діюче дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність, що оголошене наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 04.11.2022 року № 1147 (ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення 14.11.2022 року). За період проходження служби заохочувався 2 рази: 1) відзнакою Президента України «За участь в АТО» (указ Президента України від 17.02.2016 року № 53/2016); 2) медаллю «10 років сумлінної служби» (наказ Національної поліції України від 03.07.2020 року № 10).

Аналогічна інформація щодо накладання на позивача дисциплінарних стягнень та застосування заохочень була викладена в довідці від 16.12.2022 року, що надсилалася адвокату позивача. В ній була допущена технічна помилка в частині діючих дисциплінарних стягнень, а саме помилково зазначено, що дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, що оголошене наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 04.11.2022 року № 1147, знято, тоді як правильно - «не знято».

Відповідно до службової характеристики на позивача від 12.01.2023 року, що подана відповідачем на вимогу суду, за період проходження служби в Національної поліції України та на займаній посаді позивач зарекомендував себе з негативного боку; до виконання службових обов`язків відноситься безвідповідально.

Аналогічна характеристика міститься в матеріалах службового розслідування позивача.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Спірні правовідносини регулюються, зокрема, Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджений Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що затвер джений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893, Правилами етичної поведінки поліцейських, що затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року № 1179.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 вказаного Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (п. 6 ч. 1 ст. 77).

Згідно з ч.ч. 2 та 3 вказаної статті Закону днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Види відповідальності поліцейських встановлені ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з якою у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджений Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, визначено, що цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Частинами 1, 3 та 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію»).

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затвер джений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 (зареєстровано в Міністерстві юстиції Украї ни 28.11.2018 року за № 1355/32807).

Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування (п. 1 розд. І Порядку).

Згідно з п. 2 розд. І Порядку у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:

уповноважений керівник - Міністр внутрішніх справ України, службова особа поліції, ректор закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, наділені повноваженнями із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Відповідно до п. 1 розд. ІІ Порядку службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з п. 4 розд. ІІ Порядку у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).

Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначено Положенням про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893.

Відповідно до п.п. 2, 3 та 5 розд. IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що затвер джений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 (зареєстрований в Міністерстві юстиції Украї ни 28.11.2018 року за № 1355/32807), поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право:

надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи;

ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами;

подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії;

користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має інші права, визначені статтею 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з п. 6 розд. IV Порядку повноваження голови та членів дисциплінарної комісії визначаються статтею 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Положенням про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893.

Відповідно до п. 7 розд. V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що затвер джений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893, розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Згідно з п.п. 8 розд. V Порядку за рішенням уповноваженого керівника розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією на відкритому засіданні, яке полягає в гласному та відкритому дослідженні обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, за участю поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших заінтересованих осіб.

З 24.02.2022 року Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який діє і натепер.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 розд. V Дисциплінарного статуту Національної поліції України, який визначає особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану, у період дії воєнного стану службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 27 розд. V Дисциплінарного статуту Національної поліції України, яка регулює питання відібрання пояснень під час проведення службового розслідування у період дії воєнного стану, під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.

Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення.

Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

Від поліцейського, стосовно якого є підтвердні дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень (ч. 4 ст. 27 розд. V Дисциплінарного статуту.

Відповідно до п.п. 2, 7 та 9 розд. VI Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що затвер джений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Висновок службового розслідування підписують голова, заступник голови та члени дисциплінарної комісії.

Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.

Згідно з п 1. розд. VII Порядку у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ч. ч. 3 - 5 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є, зокрема:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка;

3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;

4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Згідно з ч. ч. 7 - 9 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст. 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Аналогічні положення містяться в п. 2 розд. VII Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що затвер джений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893.

Підставою для призначення щодо позивача службового розслідування став відповідний рапорт посадової особи, що відповідало наведеним вимогам законодавства, з огляду на що відповідні посилання позивача є неприйнятними.

Матеріали службового розслідування також підтверджують те, що позивач був обізнаний про проведення щодо нього службового розслідування, а також про пропозицію надати пояснення з питання, що стало підставою для проведення службового розслідування, від чого він відмовився, про що складено відповідний акт.

Неприйнятними є і посилання позивача на те, що він не був ознайомлений з матеріалами службового розслідування, оскільки позивач для цього не проявив волевиявлення, зокрема шляхом подання письмової заяви, як це передбачено в пп. 14 п. 2 розд. ІІІ Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, що затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893, згідно з яким голова дисциплінарної комісії після затвердження висновку службового розслідування за письмово оформленим волевиявленням поліцейського, стосовно якого проводилося службове розслідування, забезпечує ознайомлення його із затвердженим висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, з дотриманням вимог законодавства України.

З наказом від 04.11.2022 року № 1147 про застосування дисциплінарного стягнення позивач був ознайомлений 14.11.2022 року (останній день тимчасової непрацездатності позивача, яка тривала з 31.10.2022 року по 14.11.2022 року), що підтверджується його особистим підписом у відомості про ознайомлення з цим наказом, що спростовує відповідні посилання позивача в частині цього наказу (про ненадання для ознайомлення оригіналу наказу).

Разом з цим при прийнятті оскарженого наказу відповідачем не враховано наступне.

Згідно з висновками службового розслідування щодо позивача, під час перебування на лікарняному він порушив службову дисципліну, що виразилося у недотриманні вимог пп. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а саме у неповідомленні керівництва щодо місця знаходження, за що його визнано таким, що підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Вказаний висновок став підставою для прийняття щодо позивача оскарженого наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з п. 1 наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач під час своєї тимчасової непрацездатності порушив п. 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилося у неповідомленні керівництва щодо місця знаходження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Частиною 3 ст. 4 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 5 Дисциплінарно статуту Національної поліції України поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

В матеріалах службового розслідування дані про те, що позивач зобов`язаний був в період тимчасової непрацездатності повідомляти керівництво про своє місцезнаходження, відсутні.

Такі обставини не підтверджені і письмовими поясненнями безпосереднього керівника позивача.

Якщо припустити те, що позивач порушив усний наказ безпосереднього керівника про заборону виїзду за межі Донецької області без дозволу керівництва, то це є неприйнятним, оскільки, виходячи з формулювання оскарженого наказу, це не стало підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, протягом спірного періоду позивач у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю був тимчасово звільнений від виконання своїх службових обов`язків та несення служби. Це також відображено в медичних документах, що видані позивачу.

Вказані обставини в комплексі виключали можливість притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Це залишилося поза увагою відповідача, що призвело до помилкового винесення щодо позивача оскарженого наказу.

З огляду на наведене оскаржений наказ в частині, що стосується позивача, не можна вважати законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим він в цій частині підлягає визнанню неправомірним та скасуванню.

Щодо підтвердження періодів тимчасової непрацездатності позивача, то суд в якості належних доказів надає перевагу листкам тимчасової непрацездатності, медичним та інформаційним довідкам з електронної системи охорони здоров`я, що стосуються спірного періоду, а не даним вебпорталу Пенсійного фонду України, які дещо відрізняються від даних, що вказані в зазначених документах. Проте такі розбіжності не є суттєвими і не впливають на висновки суду.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 132 цього Кодексу визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 вказаного Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивач подав заяву, в якій просив стягнути з відповідача на його користь судовий збір в сумі 793,92 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 134 вказаного Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що Кодекс адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15.12.2017 року, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

При цьому відповідно до ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.ч. 6 та 7 ст. 134 Кодексу у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Європейський суд з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У п. 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. зазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Верховний Суд в постановах від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20, 21.01.2021 року в справі № 120/3929/19-а звернув увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний правовий висновок викладений також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Згідно з правилами оцінки доказів, що встановлені ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем до суду подані: договір від 29.11.2022 року про надання правової допомоги (в справі з відповідним предметом спору), в якому гонорар адвоката визначений у вигляді фіксованої суми 5000 грн.; ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Витрати за надану професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. позивачем оплачені, що підтверджується розрахунковою квитанцією від 29.11.2022 року.

Суд не вправі надавати оцінку умовам договору (зокрема вартості наданих адвокатом послуг), що погоджені сторонами договору в підписаних на виконання договору документах.

Разом з тим, враховуючи положення Кодексу адміністративного судочинства України, в тому числі процесуальні правила оцінки доказів, правову позицію Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, а також принцип співмірності, критерій розумності заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу і фінансовий стан обох сторін, один з яких є суб`єктом владних повноважень, який виконує важливі завдання, пов`язані із введенням в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану, який діє і натепер (Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ), на що потребує додаткового фінансування з Державного бюджету України (на відміну від мирного часу), суд вважає за необхідне зменшити вартість витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, предмет спору у цій справі не є складним, не містить багато спірних правовідносин, не потребує складних правових досліджень, вивчення великого обсягу фактичних даних та аналізу великої кількості первинних документів, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Враховуючи зазначене, правило щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу поширюється на суму таких витрат з урахуванням наведеної позиції суду, яка становить 3000 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, тому судові витрати позивача в загальній сумі 3793,92 грн. (судовий збір в розмірі 793,92 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.), підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (87517, Донецька обл., м. Маріуполь, пр-т Нахімова, 86; ) про визнання незаконним та скасування наказу в частині задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 04.11.2022 року № 1147, прийнятий щодо ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області (87517, Донецька обл., м. Маріуполь, пр-т Нахімова, 86; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 3793 (три тисячі сімсот дев`яносто три) грн. 92 (дев`яносто дві) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 17 лютого 2023 року.

Суддя Т.В. Логойда