Справа № 674/1263/22
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 674/1263/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Посунько Г.А.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

14 лютого 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі - відповідач) про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області, в якому просив скасувати постанову серії БАБ №615390 від 31.08.2022, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12.12.2022 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується і позивачем не заперечується, що 31.08.2022 о 09.50 годин на автодорозі Т 23-08 в смт.Смотрич Кам`янець-Подільського району Хмельницької області ОСОБА_1 керував скутером "Honda Tact" (без державного номерного знаку), не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1 (а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що на час винесення оскаржуваної постанови позивач був обмежений у праві керування транспортним засобом, а тому він є суб`єктом правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП, а не частини 2.

Вказано, що поїздка в аптеку у цій ситуації є вчинком у стані крайньої необхідності. При цьому позивачем не завдано суспільної шкоди внаслідок керування моторолером особою, яка має право керування транспортним засобом, в тому числі, категорії "С".

Також зазначено, що відповідачем не надано жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Копія відеозапису повинна була зберігатися в матеріалах справи три роки, а не бути знищена через 30 днів.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що працівником поліції було встановлено, що у ОСОБА_1 є відсутнім право керування транспортним засобом, оскільки відсутня категорія А1, в посвідченні водія відображена категорія В та С.

Зазначено, що строк зберігання відеозаписів регулюється спеціальною нормою, а саме Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису та становить саме 30 діб.

Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність в нього стану крайньої необхідності, не надано жодних фіскальних чеків про купівлю ліків 31.08.2022.

При цьому працівником поліції вчинені всі необхідні дії, які передбачені вимогами законодавства при виявленні адміністративного правопорушення та притягнення особи до відповідальності.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 01.02.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 14.02.2023 о 10:10 год. Також зобов`язано Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області надати суду відеозапис, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення зазначене у постанові від 31.08.2022 серія БАБ №615390.

На виконання вимог ухвали суду 13.02.2023 відповідачем подано заяву, де вказано, що строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах становить 30 діб. Відтак у відповідача відсутній відеозапис, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення.

14.02.2023 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі сторони позивача.

Враховуючи клопотання заявника про розгляд справи за його відсутності, а також те, що в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

31.08.2022 поліцейський ВРПП Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Михайлюк Р.В. виніс постанову серії БАБ № 615390 (л/с 13, 39), якою притягнув позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та піддав його адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 3 400 грн.

В оскаржуваній постанові вказано, що 31.08.2022 о 09.50 годин на автодорозі Т 23-08 в смт.Смотрич Кам`янець-Подільського району Хмельницької області ОСОБА_1 керував скутером "Honda Tact" (без державного номерного знаку), не маючи права керування.

Позивач не погоджується з постановою, оскільки поїхав на скутері виключно у зв`язку з крайньою необхідністю.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.2.1 (а) Правил дорожнього руху - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Частиною 2 статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно п.1 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 (далі - Положення) - це Положення є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства.

Згідно п.2 Положення - особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно п.3 Положення - транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше; В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів; В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми; С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів); С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів); D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16; D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16; ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів; Т - трамваї та тролейбуси.

Згідно п.3 Положення (в редакції, яка була чинною на момент видачі позивачу посвідчення водія - станом на 08.05.1998) транспортні засоби, керування якими здійснюється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: А - мотоцикли, моторолери, мотонарти й інші мототранспортні засоби; В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кг (7700 фунтів) і кількість сидячих місць яких, крім сидіння водія, не перевищує восьми; С - автомобілі, які призначені для перевезення вантажів і дозволена максимальна маса яких перевищує 3500 кг (7700 фунтів); D - автомобілі, які призначені для перевезення пасажирів і мають більше восьми сидячих місць, крім сидіння водія; Е - состави транспортних засобів з тягачем, що відносяться до категорії В, С або D, яким водій має право керувати, але які самі не входять в одну із цих категорії або в ці категорії; трамваї; тролейбуси; мотоколяски.

Згідно п.18 Положення - посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій А1, А, В1, В, С1, С, D1 і D видаються особам, які склали в територіальному сервісному центрі МВС теоретичний, практичний іспити, категорії ВЕ, С1Е, СЕ, D1E і DE - практичний, а на право керування трамваєм або тролейбусом - теоретичний іспити.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно матеріалів справи, позивача притягнуто до відповідальності за керування скутером (без державного номерного знаку), не маючи права керування. Вказана обставина позивачем не заперечується.

Натомість позивач вказує про те, що з лютого 2018 року йому встановлено обмеження у керуванні будь-якими транспортними засобами, у зв`язку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів. Тому його дії по керуванню скутером слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 126 КУпАП, а не за ч.2 ст.126 КУпАП.

Проте, з пояснень відповідача наданих у відзиві на апеляційну скаргу вбачається, що при перевірці документів через інформаційно телекомунікаційну систему "Інформаційний портал Національної поліції України" працівниками поліції встановлено, що у ОСОБА_1 відсутнє право керування транспортним засобом, оскільки відсутня категорія А1. Зазначено, що в посвідченні водія відображена категорія В і С.

Аналогічні обставини встановлені судом першої інстанції в судовому засіданні, зокрема, що з 08.05.1998 позивач ОСОБА_1 має право керувати транспортними засобами категорії В та С (л/с 83).

Відсутність категорії А 1 позивачем також не заперечується.

Таким чином встановлення обмеження у керуванні транспортним засобом може бути застосоване до тих категорій, на які у позивача є право керування. Оскільки у позивача відсутнє право на керування транспортними засобами визначеними категорією А, працівником поліції правомірно застосовано частину другу ст. 126 КАС України, якою передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Разом з тим позивач посилається на те, що відповідачем не надано жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а копія відеозапису повинна була зберігатися в матеріалах справи три роки, а не бути знищена через 30 днів.

Стосовно таких доводів колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 40 Закону України від 02.07.2015, № 580-VIII "Про Національну поліцію" закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (далі - Інструкція) визначає загальний порядок зберігання та видачі відеозаписів.

Пунктом 3 цього розділу Інструкції вказано, що строк зберігання відеозаписів становить з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА становить 30 діб.

Строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено у разі використання їх у процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності, у рамках розслідування кримінального провадження та/або в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, у разі фіксації надзвичайних подій за участю особового складу поліції, інших подій, якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції, під час проведення службових розслідувань (п. 4).

Вказані норми встановлюють строк зберігання відеозаписів та є спеціальними на відміну від Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Враховуючи, що оскаржувану постанову винесено відповідачем та отримано позивачем 31.08.2022, що підтверджується його підписом, то термін зберігання відеодоказів становить 30 діб.

Оскільки постанова прийнята 31.08.2022, а позов подано до суду 10.10.2022, строк зберігання відеозапису з нагрудного відеореєстратора був вичерпаний, що підтверджується актом огляду та знищення відеозаписів.

Крім того апеляційнйи суд значає, що факт керування позивачем транспортним засобом без права керування ним в межах даної справи доведений поза розумним сумнівом.

Стосовно доводів позивача про те, що поїздка в аптеку у цій ситуації є вчинком у стані крайньої необхідності колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що керування транспортним засобом для поїздки в аптеку за ліками не являється дією в стані крайньої необхідності.

Крім того позивачем вказано про те, що він керував скутером в умовах крайньої необхідності, оскільки їхав в аптеку за ліками, необхідними йому для знеболюючої ін`єкції на випадок гострого болю.

Проте, позивачем не підтвердження вказаного не надано жодних квитанцій з аптеки чи довідок лікаря.

Отже, керування транспортним засобом для поїздки в аптеку за ліками не підтверджується жодними доказами та не являється дією в стані крайньої необхідності.

Таким чином справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була розглянута поліцейським ВРПП Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Михайлюком Р.В. відповідно до вимог ст.ст.222, 268, 276 - 279 КУпАП, в межах наданих йому законодавством повноважень.

Адміністративне стягнення накладене на позивача в межах санкції ч. 2 ст. 126 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова серії БАБ № 615390 від 31.08.2022 про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП винесена відповідно до вимог чинного законодавства є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відтак відсутні правові підстави для задоволення позову.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.