Справа № 420/18237/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити нарахування та виплату пенсії, вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

(1).Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови 12.12.2022 здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 ОСОБА_1 перерахувати основний розмір його пенсії з урахуванням 100% виплати її підвищення з 01.01.2018.

(2).Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 68% відповідних сум грошового забезпечення, яку обчислено з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з 01.01.2018 та здійснити виплату недоплаченої (заборгованість) частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 з урахуванням раніше проведених виплат.

(3).Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області негайно виконати рішення суду в частині виплати пенсії ОСОБА_1 у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України.

(4).Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 суму компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ.

(5).Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 з урахуванням розстрочки, а саме виплачував з 01.01.2018 пенсію позивачу з урахуванням 50% суми підвищення, з 01.01.2019 з урахуванням 75% суми підвищення, а з 01.01.2020 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перерахувати основний розмір його пенсії з 01.01.2018 з урахуванням 100% виплати її підвищення, виплатити заборгованість по пенсії загальною сумою та компенсацію втрати частини доходу із сумою індексації, проте відповідач своїм листом відмовив у задоволенні вказаної заяви.

Позивач вважає відмову відповідача у перерахунку та виплаті йому пенсії з 01.01.2018 з урахування 100% суми підвищення пенсії протиправною, а тому звернувся до суду із вказаним позовом.

(б) Позиція Відповідача

Представник відповідача зазначив, що з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Однак позивач звернувся в 2022 р. до суду, при цьому позовні вимоги стосуються перерахунку починаючи з 2018 року, а тому позивач пропустив строк звернення до суду без поважних на те підстав.

Верховний Суд в постанові від 31.03.2021 №240/12017/19 зазначив, що з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.2 Постанови №103 виплату перерахованих відповідно до п.1 цієї постанови підвищених пенсій проводити з 01.01.2018 у таких розмірах : з 01.01.2018 р. 50%, з 01.01.2019 по 31.12.2019 75%, з 01.01.2020 -100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1,2 постанови №103.

Крім того, Постановою КМУ від 14.08.2019 №804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» здійснено виплату пенсій в 2019 році в розмірі 75% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.

З 01.01.2020 набрала чинності постанова КМУ від 24.12.2019 №1088 «Про деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян», якою установлено, що з 01.01.2020 виплата пенсій, призначених згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01.03.2018 (крім пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським ) та перерахованих з 01.01.2018, здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

При цьому, відповідач є органом виконавчої влади та відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України має право діяти лише в межах, передбачених діючим законодавством України, а отже виплата в 2018-2019 роках у розмірі 100% сум підвищення призведе до порушення норм діючого законодавства.

Також відповідач звертає увагу, що позивач в позові просить виплатити йому компенсацію ще на ненараховані суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом № 2050. Вимоги в цій частині спрямовані на майбутнє та є передчасними, оскільки нарахування та виплата суми пенсії, яка нараховується та виплачується, відповідно, після та за результатом нарахування та виплати основної суми пенсії.

ІІІ Процедура та рух справи

20.12.2022 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

Позивач є пенсіонером, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У 2018 році відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», відповідач провів перерахунок пенсії позивача, під час якого з 01 січня 2018 року застосовано відтермінування пенсійних виплат: у 2018 році - 50%, у 2019 році - 75%, у 2020 році - 100% від суми підвищення пенсії.

05.03.2019 набрало законної сили рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, яким були визнанні протиправними та нечинними пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

24.11.2022 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій він просив здійснити перерахунок та виплату його пенсії з урахуванням 100% виплати її підвищення з 01.01.2018, а також просив виплатити заборгованість по пенсії загальною сумою, починаючи з 01.01.2018 з урахуванням вже виплачених сум та нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходу разом із сумою індексації.

12.12.2022 відповідач листом за № 20249-17731/Б-02/8-1500/22 відмовив позивачу у задоволенні його заяви та повідомив, у тому числі, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 по справі № 826/3858/18 залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1,2 Постанови № 103. Постановою КМУ від 24.12.2019 № 1088 зазначені пункти виключені. На виконання постанови КМУ від 14.08.2019 № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», виплата пенсій у 2019 році здійснювалась у розмірі 75 відсотків суми підвищення, визначеної станом на 01.03.2018. Враховуючи викладене, відповідач зазначив, що для проведення перерахунку пенсії з 01.01.2018 у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії підстави відсутні. Крім того, відповідач зазначив, що поточна пенсія позивачу нараховувалась та виплачувалась своєчасно, а позивач звертається про виплату компенсації частини доходів, законні підстави для компенсації втрати таких доходів відсутні.

IV. Джерела права та висновки суду

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі за текстом - Закон №2262-ХІІ).

Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі за текстом - Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Статтею 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За частинами 1, 2, 4 ст.63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Пунктом 1 Постанови № 103 передбачено перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Пунктом 2 Постанови № 103 передбачено, виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Тобто, п. 2 Постанови КМУ № 103 втратив чинність 05.03.2019 з прийняттям рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 по справі №826/3858/18 (залишеним у силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019).

Таким чином виплата пенсії у період з 01.01.2018 по 05.03.2019 мала здійснюватися відповідачем у порядку, встановленому пунктом 2 Постанови №103.

Проте, Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Така ж правова позиція була неодноразово викладена й у постановах Верховного Суду України, зокрема у постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 537/5837/14-а, де суд зазначив, що, керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС (у редакції, чинній на час прийняття судових рішень) загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2014 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України, а закон.

Отже, з урахуванням вимог статті 7 КАС, а також того, що Верховний Суд постановою від 12 листопада 2019 року у справі № 826/3858/18 встановив, що пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку № 45 є протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили, суди у період чинності цих норм постанови Кабінету Міністрів України повинні застосовувати Закон № 2262-ХІІ (безвідносно до того, чи скасовані ці норми судом), хоч ці норми й не були скасовані на момент спірних правовідносин.

Така правова позиція була в черговий раз підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19 (провадження 11-325апп21).

З огляду на викладене, позивач має право отримувати пенсію, перерахунок якої здійснено з 01.01.2018 на підставі Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням 100% виплати підвищення пенсії саме з 01.01.2018, а не з моменту набрання 05.03.2019 законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 440/4978/19.

Щодо посилання відповідача у відзиві на постанову КМУ від 14.08.2019 №804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (набрало законної сили 04.09.2019), норми якої були прийняті після скасування п. 1,2 Постанови №103 та постанову КМУ від 24.12.2019 №1088 «Про деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян», суд зазначає наступне.

Пенсійна справа позивача не містить жодних посилань на норми постанови КМУ від 14.08.2019 № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», та постанову КМУ від 24.12.2019 р. №1088 «Про деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» навпаки, поетапна виплата підвищення пенсії позивача здійснювалася відповідачем на виконання Постанови КМУ № 103. Протилежного до суду відповідач не надав.

Для належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 з урахуванням 100% суми її підвищення, визначеного станом на 01.03.2018, з урахуванням раніше проведених виплат.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу у розмірі 68% відповідних сум грошового забезпечення, суд зауважує, що відсотковий розмір пенсії позивача у даній адміністративній справі не є спірним.

Наразі відсутні підстави вважати, що після здійснення перерахунку пенсії позивачеві його право на отримання пенсії у розмірі 68% від відповідних сум грошового забезпечення буде порушеним.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу у розмірі 68% відповідних сум грошового забезпечення - слід відмовити, як передчасних.

Щодо стосується доводів відповідача стосовно того, що вимоги позивача про перерахунок пенсії заявлені з порушенням норм ст.122 КАС України, яка встановлює шестимісячний строк звернення до суду з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, суд зазначає наступне.

Суд не погоджується з доводами відповідача стосовно того, що позивачу, у зв`язку із щомісячним отриманням пенсії, мав бути відомий її розмір в контексті застосування обмежень її виплати з 01.01.2018 по 31.12.2018 у розмірі 50% від підвищення, а з 01.01.2019 по 31.12.2019 року щомісячно у розмірі 75% від підвищення.

Так, суд зазначає, що після перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 відповідно до постанови КМУ №103 не відбулось зменшення її розміру, тому позивач міг не розуміти застосування обмежень її виплати.

Що стосується посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 суд зазначає, що обставини у даній справі та справі, на яку посилається відповідач, не є тотожними.

У справі № 240/12017/19 позивач оскаржував відмову пенсійного органу у проведенні перерахунку та виплати йому заборгованості з державної пенсії у розмірі 10 (десяти) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 згідно із статтями 50, 54 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У даній же справі інший предмет спору.

Окрім того, суд приймає до уваги приписи ч.3 ст.51 Закону № 2262-XII, згідно якої перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або у зв`язку із введенням нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу суму компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ суд зазначає наступне.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту вказаних нормативних приписів суд звертає увагу, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Відповідно до статей 2, 3 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення);сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Наведені вище норми встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців; вказують на визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону; а також порядок обчислення суми компенсації.

Використане у статті 3 Закону № 2050-III формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

З метою реалізації Закону № 2050-III Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2001 № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У пункті 3 Порядку № 159 зазначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру як, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

У рішенні від 10.04.2019 (справа № 686/13725/17) Верховний Суд зазначив, що правове значення при виплаті компенсації має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Таким чином, основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

В даному випадку, позивач просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахування 100% суми підвищення пенсії.

Однак на момент розгляду цієї справи не набули об`єктивної форми ненараховані та невизначені суми коштів (у вигляді пенсійних виплат), які б могли бути об`єктом нарахування компенсації, так як перерахунок та виплата позивачу пенсії та доплати матиме місце лише після виконання цього судового рішення.

Крім того, суд зазначає, що обов`язок розрахунку недоплаченої пенсії позивачу покладається саме на відповідача, як і обов`язок нарахувати та виплатити позивачу компенсацію, а відтак, звернення до суду з такими вимогами є передчасними, оскільки задоволення позову в цій частині свідчитиме про вирішення спору, який ще не виник, що суперечить засадам адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.01.2021 у справі № 160/35/20 та у постанові від 15.10.2020 у справі № 308/6118/16-ц , а також Шостим апеляційним адміністративним судом у постанові від 30.09.2020 у справі № 320/6528/19.

Отже, позовна вимога про нарахування позивачу компенсації втрати частини доходів задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Щодо клопотання позивача допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії позивачу у межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.

Так відповідно до частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3)поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) включення фізичних осіб, юридичних осіб та організацій до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції, виключення фізичних осіб, юридичних осіб та організацій з такого переліку та надання доступу до активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1 - 4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 1)у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; 4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

Таким чином, негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його проголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Разом з тим, положеннями КАС України не передбачено негайне виконання всіх судових рішень. Більш того, стаття 371 КАС України передбачає вичерпний перелік судових рішень, які виконуються негайно. Так, негайному виконанню підлягає, зокрема, судове рішення, яким присуджено виплату пенсії, тобто задоволено вимогу позивача про стягнення конкретно визначеної суми пенсії, з якої і виокремлюється сума стягнення за один місяць.

Таким чином, при вирішенні питання, чи є підстави допустити негайне виконання рішення, суду необхідно встановити, яких саме спірних правовідносин стосується предмет спору та який саме обрано спосіб захисту порушених прав особи.

Суд встановив, що позивач заявив позовну вимогу про зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок та виплату пенсії та за результатами її розгляду суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення.

Отже, судове рішення у цій справі має зобов`язальний характер і не відноситься до судових рішень, які підлягають негайному виконанню, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про звернення рішення до негайного виконання.

Вирішуючи питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення .

Отже, суд вирішує питання про встановлення судового контролю з метою надання учасникам справи додаткових гарантій виконання судового рішення.

Відповідно ч.2 ст.119 КАС України строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню адміністративного судочинства.

Відтак, суд вважає за необхідне вжити заходи судового контролю шляхом зобов`язання відповідача надати в місячний строк з дня набрання законної сили рішення за результатами розгляду даної адміністративної справи звіт про виконання рішення по справі № 420/18237/22 до Одеського окружного адміністративного суду.

VI. Розподіл судових витрат

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору в порядку п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», питання про їх розподіл судом не вирішується.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови 12.12.2022 здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 ОСОБА_1 з урахуванням 100% виплати її підвищення.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 з урахуванням 100% суми її підвищення, визначеного станом на 01.03.2018, з урахуванням раніше проведених виплат.

4.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5.В задоволенні клопотання про звернення до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць - відмовити.

6.Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області місячний строк для подання звіту про виконання рішення суду з дня набрання законної сили рішенням суду у справі 420/18237/22.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач? ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, адреса: вул. Канатна, 83 м. Одеса, 65012; .

Суддя Оксана БОЙКО