Справа № 420/18319/22
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (надалі - відповідач) про:

- визнання дій Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія», як правонаступника військової частини НОМЕР_1 , відносно несвоєчасного розрахунку при звільненні з позивачем за період 28.12.2017 року по 23.11.2022 року протиправними;

- зобов`язання Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі середнього грошового забезпечення за останні два місяця.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №216 від 18.12.2017 року був звільнений в запас. Під час проведення розрахунків з позивачем серед інших виплат не було виплачено індексацію у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з позовною заявою. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2022 року по справі №420/4348/22 зобов`язано Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.12.2017 року зі встановленням базового місяця січень 2008 року, та виплатити з урахуванням виплачених сум. На виконання рішення суд 23.11.2022 року на рахунок позивача було зараховано 74171,69 грн. Таким чином, остаточний розрахунок відповідач здійснив 23.11.2022 року. Позивач вважає дії відповідача щодо несвоєчасного розрахунку протиправними, а тому відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 19.12.2022 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/18319/22 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що відповідач рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/20523/21 виконано в добровільному порядку 23.11.2022 шляхом перерахування на картковий рахунок позивача перерахованої вихідної допомоги при звільненні у сумі 74 171,69 грн. Разом з тим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2022 року по справі №420/4348/22 зобов`язано Інститут нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.12.2017 року з урахуванням базового місяця січня 2008 року (тобто за час проходження військової служби). Постановою Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі ПМУ ИЮ (м. Одеса) від 10.11.2022 року відкрито виконавче провадження №70296714 з метою виконання зазначеного рішення суду. Так станом на 04.01.2023 року рішення суду по справі №420/4348/22 не виконано, а перебуває на виконанні, що спростовує доводи позивача про здійснення з ним остаточного розрахунку при звільненні, а отже підстав для виплати йому грошової компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні відсутній.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення в яких зазначено, що з відзиву позивачу стало зрозуміло, що затримка з розрахунком при звільненні з відповідачем відбулася не на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2022 року по справі №420/4348/22, а на виконання іншого рішення , а саме по справі №420/20523/21. Однак, все одно позивач вважає дії відповідача щодо несвоєчасного розрахунку з ним протиправними, відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу в Інституті ВМС НУ ОМА, наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №216 від 18.12.2017 був звільнений в запас за станом здоров`я, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №230 від 28.12.2017 виключений зі списків особового складу з 28.12.2017.

Натомість відповідач здійснив не повний розрахунок з позивачем при звільненні, що у свою чергу стало підставою звернення до суду з позовними заявами.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 року у справі №420/20523/21 зобов`язано Інститут Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій", з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідач на виконання рішення суду у справі №420/20523/21 в добровільному порядку 23.11.2022 року шляхом перерахування на картковий рахунок позивача перерахував вихідну допомогу при звільненні у розмірі 74 171,69 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2022 року у справі 420/4348/22 зобов`язано Інститут Військово-Морський Сил Національного університету Одеська морська академія нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.12.2017 року зі встановленням базового місяця - січень 2008 року, та виплатити з у рахуванням виплачених сум.

Постановою Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі ПМУ ИЮ (м. Одеса) від 10.11.2022 року відкрито виконавче провадження №70296714 з метою виконання зазначеного рішення суду.

Станом на час розгляду справи рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/4348/22 не виконано.

Позивач вважає дії відповідача щодо не нарахування та невиплати йому середнього заробітку за час несвоєчасної виплати грошового забезпечення протиправними, що і стало підставою звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 43 Конституції України закріплено право кожного громадянина на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він обирає. При цьому громадянам гарантується захист від незаконного звільнення, а право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Статтею 1 Закону № 2011-XII встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 встановлено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Слід зауважити, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільнені військовослужбовців не врегульовані положеннями спеціального законодавства. Водночас, такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України, оскільки трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм КЗпП України при вирішення питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців викладено Верховним Судом у постановах від 10.05.2019 у справі № П/811/276/16, від 31.10.2019 у справі № 828/598/17, від 30.04.2020 у справі № 140/2006/19.

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність, а саме обов`язок колишнього роботодавця виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у визначені статтею 116 КЗпП України строки, при цьому визначальними є такі юридично значущі обставини, як виплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Таким чином непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Приписами 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Суд зазначає, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.09.2021 р. по справі № 580/1285/20.

При розгляді цієї справи суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17, в яких наголошується на компенсаторному характері вказаної виплати та необхідності з`ясування при її обчисленні, зокрема розміру простроченої заборгованості, періоду затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, дій працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірності ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

З урахуванням того, що остаточний розрахунок з позивачем станом на час розгляду цієї справи відповідачем не здійснено (на виконання рішення суду про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення), суд доходить висновку, що позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є передчасною.

Водночас, суд роз`яснює позивачу, що той вправі повторно звернутися до суду з вказаною вимогою після проведення відповідачем остаточного розрахунку.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги не належать до задоволення.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 КАС України суд,

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 20.02.2023 року.

Суддя Г. В. Лебедєва

.