Справа № 500/12/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

щодо вирішення заяви про відвід судді

16 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 500/12/23 пров. № А/857/1165/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід судді Шавеля Р.М. у справі № 500/12/23 позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.01.2023р. про відмову у відкритті провадження у справі № 500/12/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2023р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.01.2023р. про відмову у відкритті провадження у справі № 500/12/23 залишено без руху та встановлено ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги.

Копію зазначеної ухвали скаржник отримав 07.02.2023р. до електронного кабінету користувача підсистеми «Електронний суд», що підтверджується довідкою Восьмого апеляційного адміністративного суду про доставку електронного листа.

10.02.2023р. позивачем засобами поштового зв`язку скеровано на адресу суду апеляційної інстанції заяву про відвід судді Шавеля Р.М. (передана судді 15.02.2023р.)

Заявлений відвід обґрунтовує тим, що ухвала суду про залишення апеляційної скарги без руху постановлена недобросовісно, оскільки в апеляційній скарзі чітко зазначено, що за подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення не передбачено сплати судового збору, а також за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка постановлена за результатами розгляду такої заяви, що подана на підставі ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України. Законом України «Про судовий збір» встановлено вичерпний перелік об`єктів справляння судового збору та прямо не передбачено, що за оскарження ухвали з питань встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах має бути сплачено судовий збір, тому немає підстав зобов`язувати сторони судового процесу витрачати додаткові кошти.

Заявник зазначає, що суддя Шавель Р.М. не може брати участі у розгляді цієї адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), оскільки він прямо та опосередковано зацікавлений в результаті розгляду справи, полегшує собі роботу та проявляє повну солідарність із суддею в першій інстанції, наявні інші істотні та важливі обставини, які викликають обгрунтовані сумніви у неупередженості та об`єктивності судді Шавеля Р.М., оскільки він створив додаткові умови для доступу до правосуддя у вигляді вимоги сплатити судовий збір за подання зазначеної апеляційної скарги.

Наголошує, що у розглядуваному випадку, на його думку, допущено грубі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки всі дані електронних документів не відповідають реальним та дійсним датам, часу початку та закінчення автоматизованого розділу, не відповідає реальним датам і часу інформації щодо стану розгляду справ на сайтах судової влади, оскільки вона постійно з`являється із суттєвим запізненням.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява про відвід судді Шавеля Р.М. є необґрунтованою виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу (абз.1 ч.3 ст.39 Кодексу адміністративного судочинства України).

Водночас, суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» (ст.6 ч.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція)).

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Згідно ч.4 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що заява про відвід судді Шавеля Р.М. є необґрунтованою, оскільки наведені позивачем доводи не можуть бути підтвердженням упередженості та небезсторонності судді у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Загальна декларація з прав людини (ст.10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (ч.1 ст.14) гарантує право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (Розділ Другий показник. Об`єктивність. Бангалорські принципи поведінки суддів).

Частина перша ст. 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду.

Зокрема, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення ЄСПЛ по справі Веттштайн проти Швейцарії та у п.50 рішення ЄСПЛ по справі Білуха проти України.

Колегія суддів вважає, що скаржник, подаючи заяву про відвід судді, не навів належних та допустимих доказів стосовно обґрунтованого сумніву в неупередженості та необ`єктивності судді Шавеля Р.М., усі заявлені ним доводи зводяться до незгоди з процесуальним судовим рішенням - ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 не звертався в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Натомість, 24.12.2022р. (згідно відбитку поштового штемпеля на конверті) ним скеровано до Тернопільського окружного адміністративного суду позов про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за період з 01.12.2022р. по 01.04.2022р. (такі дати вказані в позовній заяві); зобов`язання пенсійного органу нарахувати заборгованість по пенсії за період з 01.12.2022р. по 01.04.2022р. у розмірі 126901 грн. 59 коп.; стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 заборгованость по пенсії у розмірі 126901 грн. 59 коп.

При цьому, при поданні позову ним сплачено судовий збір на суму 992 грн. 40 коп., відповідно до квитанції ID:4227-1450-5964-3473 від 24.12.2022р.

Тернопільським окружним адміністративним судом 04.01.2023р. постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі № 500/12/23 на підставі п. 2 ч.1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, а підлягають розгляду в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, зазначенена ухвала не приймалася за результатами розгляду заяви щодо встановлення судового контролю.

Також колегія суддів звертає увагу на останню практику Верховного Суду по наведеному питанню, згідно якої судовий збір справляється за оскарження всіх ухвал суду першої інстанції, незалежно від того чи передбачено Законом України "Про судовий збір" справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали (постанови Верховного Суду від 09.02.2023р. у справі № 120/3532/21-а та у справі № 380/22710/21).

З огляду на зазначене, відсутні правові підстави щодо застосування норм чинного законодавства та практики Верховного Суду в частині пільг для сплати судового збору за подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення чи за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка постановлена за результатами розгляду такої заяви.

Інші доводи заяви про відвід судді щодо недотримання вимог ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України носять загальний і неконкретизований характер, не вказують в чому полягають порушення визначення судді для розгляду цієї справи, тощо.

Згідно з ч. 4 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З урахуванням того, що колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді Шавеля Р.М., тому справу № 500/12/23 слід передати для визначення судді у порядку, передбаченому ч.1 ст.31 Кодексу адміністративного судочинства України, для вирішення питання про відвід.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40, 236, 243, 248, 311, 321 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Шавеля Р.М. у справі № 500/12/23 визнати необґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.31 Кодексу адміністративного судочинства України справу передати для визначення іншої колегії суддів, яка буде вирішувати питання про відвід судді.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор