Справа № 537/121/23
Суддя: МАХАНЬКОВ О. В.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/17/2023
Справа № 537/121/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2023 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в скалівд головуючого судді Маханькова О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Доценко А.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача Коломієць О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора БПП у м. Кременчук УПП Полтавської області старшого лейтенанта поліції Комарова Владислава Анатолійовича, Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління поліції в Полтавській області

про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора БПП у м. Кременчук УПП Полтавської області старшого лейтенанта поліції Комарова Владислава Анатолійовича про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення, в якому просив: визнати незаконною (протиправною) та скасувати постанову від 28.12.2022, винесену інспектором БПП у м. Кременчук УПП Полтавської області про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу 340 (триста сорок грн.) 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що нібито він 28.12.2022 о 14:33:02 в м.Кременчук на вул. І Приходька біля будинку № 24 керуючи транспортним засобом здійснив рух по тротуару, чим порушив п. 11.13. ПДР України. Вважає постанову протиправною та просив її скасувати, оскільки вона була ухвалена з порушенням норм права, суперечить вимогам закону, та не відображає дійсних обставин справи, правопорушення не вчиняв.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.01.2023 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи з повідомленням сторін.

Позивач подав до суду клопотання про долучення копій документів до матеріалів справи, а саме свідоцтва про право власності на стоматологічну клініку ІНФОРМАЦІЯ_1 , ліцензії, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, акту Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, про реєстрацію вивіски. В судовому засідання просив позов задовільнити в повному обсязі з підстав викладених у ньому, вказував що транспортний засіб

Представник відповідача - Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні адмінітративногго позову в повному обсязі. Вказував, що незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, прохав суд задовольнити позов.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 з позовом не погодився, прохав суд відмовити в задоволені позову.

В судовому засіданні представник відповідача Коломієць О.Ю. з позовом не погодився, прохав суд відмовити в задоволені позову.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що інспектором БПП у м. Кременчук УПП Полтавської області Комаровим Владиславом Анатолійовичем 28 грудня 2022 року складено постанову серії ЕАР № 6340845 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 11.13. ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено штраф у сумі 340 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 28.08.2022 о 14:33:02 на вул. Приходька, біля будинку 24 в м. Кременечук ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки TOYOTA LAND CRUISER, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив рух по тротуару, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАп. Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

Постанова була складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, копія якої була вручена позивачеві.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП України визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 11.13 ПДР України, забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

Згідно з п. 26.1 ПДР пішоходам дозволяється рухатися у житловій та пішохідній зоні як по тротуарах, так і по проїзній частині. Пішоходи мають перевагу перед транспортними засобами, але не повинні створювати безпідставних перешкод для їхнього руху.

У п. 26.3 ПДР визначено, що у пішохідну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком "Інвалід", якими керують водії-інваліди. Якщо до об`єктів, розташованих на цій території, є інші під`їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Згідно з п. 15.10 "в" ПДР, стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри.

Верховний Суд в пунктах 32,33 Постанови від 07 листопада 2019 року по справі № 524/9162/16-а зазначив висновок, що «32. Очевидним і зрозумілим є те, що здійсненню стоянки легкового автомобіля у межах вимог пункту 15.10 «в» ПДР України, тобто на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри, передує рух, пов`язаний із заїздом на таке місце, а після її закінчення - рух, пов`язаний із виїздом автомобіля з такого місця стоянки. 33. За таких обставин, рух автомобіля тротуаром, пов`язаний із заїздом/виїздом на місце стоянки у межах вимог пункту 15.10 «в» ПДР України, не може містити склад порушення пункту 11.13 вказаних Правил.

Відповідно до п. 1.10 ПДР, стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу; тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Відповідно до термінів приведених в ПДР України зі змінами за №1091 від 29.09.2021, тротуаром є елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном, інші значення відсутні.

Відповідно до висновку Верховного Суду у складу колегії суддів Касаційного адміністративного суду та в пункті 20 Постанови від 17.05.2018 по справі №750/3679/17, визначено наступне: аналіз положень пункту 15.10 у взаємодії з пунктом 15.6 Правил дорожнього руху України дає підстави для висновку, що стоянка легкового автомобілю на тротуарі можлива у декількох випадках: а) у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличками 7.6.1, 7.6.2-7.6.5 тільки у спосіб, позначений на табличці; б) на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Із фотознімків, зроблених на місці події, вбачається, що автомобіль позивача TOYOTA LAND CRUISER, державний номерний знак НОМЕР_1 було припарковано на краю тротуару, який примикає до будівлі, зазначену частину тротуару взагалі не можна використовувати для руху пішоходів, оскільки більша його частина упирається в ганок будівлі. Поблизу зазначеного місця не розташовано жодного знаку та таблички, відповідно до якого транспортні засоби повинні ставитися на проїзній частині вздовж тротуару або в іншому зазначеному порядку, відповідно до вимог ПДР України, заміри відповідачем не проводилися, відео порушення відповідачем п.11.13 ПДР не надано.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати, зокрема відеозапис події тощо.

Тобто позивачем були виконані вимоги п.п «в» п. 15.10 ПДР, згідно з якими стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Відповідно до наявних в матеріалах справи ліцензії Міністерства охорони здоров`я України серії АГ № 597204 від 23.01.2012 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 115174447 власником вбудованого приміщення стоматологічного кабінету ALBENA по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

У відповідності до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як встановлено ч.1, 2ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України Про дорожній рух, учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України Про дорожній рух визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п.1.1. ПДР, єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Верховний Суд в постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Отже, працівник поліції у своїй діяльності порушив принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітника поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень чинного на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень (вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Відповідачем будь-яких допустимих доказів щодо правомірності спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що відсутні належні докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП України, суд вважає, що вина позивача не доведена, отже постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно скасувати.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавської області слід стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 72-78, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора БПП у м. Кременчук УПП Полтавської області старшого лейтенанта поліції Комарова Владислава Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління поліції в Полтавській області про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора БПП у м. Кременчук УПП Полтавської області старшого лейтенанта поліції Комарова Владислава Анатолійовича від 28 грудня 2022 року, серії ЕАР № 6340845 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління поліції в Полтавській області судові витрати на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три грн. 60 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20.02.2023.

Суддя Маханьков О.В.