Справа № 380/17304/22
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року справа №380/17304/22
м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сакалоша В.М.,

секретар судового засідання Наум`як Х.О.,

за участю:

представника позивача Павлишина М.М.,

представник відповідача Матяшука В.К.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:
на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у неприйнятті рішення, щодо виплати членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України сержанта із матеріального забезпечення технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 , штаб-сержанта ОСОБА_4 , а саме дружині - ОСОБА_1 , сину - ОСОБА_2 , передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити члену сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України сержанта із матеріального забезпечення технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 , штаб-сержанта ОСОБА_4 , а саме дружині - ОСОБА_1 , передбачену ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві, у розмірі 567 000 (п`ятсот шістдесят сім тисяч гривень 00 коп.);

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити члену сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України сержанта із матеріального забезпечення технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки військової частини НОМЕР_2 , штаб-сержанта ОСОБА_4 , а саме сину - ОСОБА_2 , передбачену ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві, у розмірі 1 135 000 (один мільйон сто тридцять п`ять тисяч гривень 00 коп.)

На обгрунтування позову зазначено, що 08.06.2021 близько 16 год. 10 хв. на 55 км. + 500 м, автодороги «Львів Самбір Ужгород» поблизу м. Новий Калинів, Самбірського району, Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN JETTA», р.н. НОМЕР_3 здійснив наїзд на пішохода гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок даної ДТП ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.

Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Самборі Самбірського району Львівського області Західного міжрегіонального управління юстиції видано свідоцтво від 11 червня 2021 року серія НОМЕР_4 про смерть ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Загиблий проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України, яка надала витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.06.2021 № 116 вважати таким, що вибув штаб-сержанта ОСОБА_4 , сержанта із матеріального забезпечення технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок травмування легковим автомобілем, що спричинив руйнування мозку уламками черепа.

Відповідно до зазначеного наказу, смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 Позивачі звернулися з відповідними заявами та документами до ІНФОРМАЦІЯ_5 (вх. № 307 від 07.12.2021).

Департамент фінансів Міністерства оборони України листом від 07.02.2022 № 248/725 повідомив представника Позивачів, що документи для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_6 у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_4 27.01.2022 (протокол № 15) розглянуто на засіданні Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі Комісія) та ухвалено рішення про повернення документів на доопрацювання, оскільки без з`ясування того, чи були порушення Правил дорожнього руху з боку пішохода, неможливо визначити право членів сім`ї на отримання одноразової грошової допомоги.

Отже, документи повернуто на доопрацювання до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Остаточне рішення щодо призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги Комісією буде прийнято після надання зазначеної інформації.

До вказаного листа долучено витяг з протоколу засідання Комісії від 27.01.2022 № 15, відповідно до п. 2 якого Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, а стаття 16-4 Закону не передбачає призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця, яка є наслідком вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином без з`ясування того, чи були порушення Правил дорожнього руху з боку пішохода, а також про притягнення його до адміністративної відповідальності, неможливо визначити право членів сім`ї на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим повернути документи на доопрацювання з метою витребування необхідної інформації з органів Нацполіції.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 було надіслано заяву від 03.08.2022 до якої додано, зокрема, оригінал листа Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області від 22.07.2022 № М-78/аз/16/06-22, яким представника Позивачів повідомлено, що судовою автотехнічною експертизою з дослідення обставин та механізму ДТП у вказаному кримінальному провадженні невідповідності вимогам ПДР України дій пішохода ОСОБА_4 не встановлено, а також у зв`язку з цим та тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, органом досудового розслідування матеріали для вирішення питання про притягнення останнього до адміністративної відповідальності до територіального органу Національної поліції не скеровувались.

Лист Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області від 22.07.2022 № М-78/аз/16/06-22 отримано ІНФОРМАЦІЯ_7 12.08.2022.

Вказаною заявою Позивачі просили у встановлені Порядком № 975 строки, прийняти остаточне рішення про призначення одноразової грошової допомоги для запобігання вирішення даної справи у судовому порядку.

Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України листом від 27.10.2022 № 423/1697 повідомив представника Позивача, що документи для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_6 у звязку зі смертю її чоловіка ОСОБА_4 повторно надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_5 та 27.05.2022 (протокол № 79) розглянуто на засіданні Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі Комісія) та ухвалено рішення про повернення документів на доопрацювання, оскільки без з`ясування того, чи були порушення Правил дорожнього руху з боку пішохода, неможливо визначити право членів сім`ї на отримання одноразової грошової допомоги.

Вважаючи таке рішення протиправним та необґрунтованим позивачі звернулись з позовом до суду.

Ухвалою від 05.12.2022 відкрито спрощене провадження, без повідомлення сторін та залучено до участі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивачів - ОСОБА_3 .

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що Міністерство оборони України права та свободи позивачів не порушило, оскільки належних документів для призначення одноразової грошової допомоги від ІНФОРМАЦІЯ_5 , які б підтвердили відсутність в діях загиблого порушень Правил дорожнього руху не надано. Окрім того, зазначає, що позивачі передчасно звернулись із даним позовом до суду, оскільки Міністерством оборони не було відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю.

До суду надійшли пояснення третьої особи, в яких вказано, що нею, як матір`ю загиблого подано до ІНФОРМАЦІЯ_6 заяву про відмову від своєї частки одноразової грошової допомоги на користь онука, а сина загиблого ОСОБА_2 . Зважаючи на викладене вона просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 12.01.2023, з урахуванням характеру спірних правовідносин, для всебічного та повного з`ясування фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про перехід до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представником Відповідача подано клопотання про залучення до участі у справі № 380/17304/22, як співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Представником Позивачів подано до суду відповідь на відзив, а у підготовчому судовому засіданні він заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

Судом в задоволенні клопотання відмовлено.

24.01.2023 протокольною ухвалою закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 07.02.2023 року.

В судовому засіданні представник позивачів просив позов задовольнити в повному обсязі, представник відповідача заперечив щодо задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

На момент смерті ОСОБА_4 до кола осіб першого ступеня споріднення до загиблого входили:

дружина ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Відділом РАГС Самбірського міського управління юстиції 04 вересня 2001 за № НОМЕР_5 (паспорт серія НОМЕР_6 , виданий Самбірським МРВ УМВС України у Львівській області 02 жовтня 2001 року);

син ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом РАГС Самбірського міського управління юстиції від 24 вересня 2003 року № НОМЕР_7 , паспорт громадянина України № НОМЕР_8 реєстраційний номер платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_9 ;

мати ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 від 1 липня 1971 року НОМЕР_10 виданим м./б. ЗАГС м. Самбір, паспорт серія НОМЕР_11 , виданий 20 серпня 1998 року Самбірським МВ УМВС України у Львівській області.

Батько загиблого ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Самбірським міським відділом РАГС у Львівській області від 24.07.1999 серія НОМЕР_12 .

Загиблий проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України, яка надала витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.06.2021 № 116, вважати таким, що вибув штаб-сержанта ОСОБА_4 , сержанта із матеріального забезпечення технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок травмування легковим автомобілем, що спричинив руйнування мозку уламками черепа.

Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Самборі Самбірського району Львівського області Західного міжрегіонального управління юстиції видано свідоцтво від 11 червня 2021 року серія НОМЕР_4 про смерть ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статтею 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (тут та в подальшому в редакції чинній станом на момент смерті ОСОБА_4 ), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Приписами частини першої статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Відповідно до пункту "а" частини першої статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16?цього Закону.

Частиною дев`ятою статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975, далі - в редакції чинній станом на день смерті ОСОБА_4 ).

Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Згідно з пунктом 4 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала, зокрема під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Зі змісту зазначених правових приписів видно, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується зокрема членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Самборі Самбірського району Львівського області Західного міжрегіонального управління юстиції видано свідоцтво від 11 червня 2021 року серія НОМЕР_4 про смерть ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Загиблий проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України, яка надала витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.06.2021 № 116, вважати таким, що вибув штаб-сержанта ОСОБА_4 , сержанта із матеріального забезпечення технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок травмування легковим автомобілем, що спричинив руйнування мозку уламками черепа.

Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Обставини та причини смерті Відповідачем не заперечуються.

Таким чином, суд вважає, що смерть, безпосередньо пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби.

Між тим, на переконання Відповідача, виплата одноразової допомоги може бути проведена тільки за умови, якщо буде встановлено чи були порушення Правил дорожнього руху з боку пішохода, та, як наслідок, притягнення його до адміністративної відповідальності.

Оцінюючи аргументи сторони відповідача, суд зазначає таке.

Згідно з п. 10 Порядку № 975, члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган) документи згідно з переліком, зокрема заяву про виплату одноразової грошової допомоги.

Для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 позивачі звернулися з відповідними заявами та необхідними документами до ІНФОРМАЦІЯ_5 (вх. № 307 від 07.12.2021).

Факт отримання даної заяви підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_5 від 17.01.2022 № с/296, надісланим як відповідь на адвокатський запит представника Позивачів від 10.01.2021. Крім того вказаним листом Позивачів повідомлено, що саме Міністерство оборони України орган виконавчої влади, що наділений повноваженнями призначати і виплачувати одноразову грошову допомогу.

Відповідно до п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154), Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань оформлюють документи для призначення та виплати Міноборони одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Суд вважає, що саме Міністерство оборони України вчиняє всі дії щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги

У своєму відзиві на позовну заяву Відповідач звертає увагу суду на передчасність позову, однак суд звертає увагу, що Позивачі звернулись з позовом про визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України, яка полягає у неприйнятті рішення, щодо виплати членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України сержанта із матеріального забезпечення технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 , штаб-сержанта ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги.

При цьому Відповідачем не заперечується, а матеріалами справи не спростовується факт неприйняття ним такого рішення.

Небгрунтованим на думку суду, є твердження Відповідача щодо його неналежності.

Так у справі № 760/12801/17 від 4 травня 2022 року Касаційний адміністративний Суд у складі Верховного суду зазначив що, статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» закріплено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Так, згідно з пунктом 12 Порядку № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.

Порядком № 975 встановлено вичерпний перелік рішень (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що приймаються розпорядником бюджетних коштів за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу стосовно виплати одноразової грошової допомоги, та перелікд документів, зазначений в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

КАС ВС наголосив що, Департамент фінансів Міністерства оборони України не наділений повноваженнями прийняття рішень стосовно призначення одноразової грошової допомоги.

Відповідно до пунктів 2-4 Положення про Департамент фінансів Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 17.05.2019 № 242, Департамент виконує завдання щодо забезпечення реалізації державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період в частині фінансового забезпечення Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам Збройних Сил, виконання функцій бухгалтерської служби Міністерства оборони України (далі - Міноборони).

Через Департамент Міністр оборони України реалізує свої повноваження Головного розпорядника бюджетних коштів, що виділяються Міноборони в Державному бюджеті України на відповідний рік.

Департамент є самостійним структурним підрозділом апарату Міноборони, у безпосередньому підпорядкування якого перебуває 27 управлінь (по фінансуванню військових частин та установ центрального підпорядкування) (далі - підпорядкований підрозділ).

Департамент підпорядковується Міністру оборони України, який спрямовує та координує його діяльність.

Наявність у Міністерства оборони України обов`язку призначити і виплатити одноразову грошову допомогу підтверджена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у справі № 260/1584/19.

У постановах від 01.08.2018 у справі № 750/5060/17, від 22.08.2018 у справі № 802/1966/17-а, від 18.10.2018 у справі № 825/454/18, від 20.05.2019 у справі №697/566/17, від 30.07.2020 у справі №712/11484/17, від 21.04.2021 у справі № 640/6031/19, від 20.08.2021 у справі № 826/8399/18, Верховний Суд дійшов такого висновку: " передумовою отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується Міністерством оборони України, є звернення до уповноваженого органу.

Таким чином, саме Міністерство оборони України є органом, який приймає рішення щодо виплат одноразової грошової допомоги та здійснює її виплату вже через свої структурні підрозділи.

Зі змісту вказаного вище пункту 4 Порядку № 975 вбачається, що допомога виплачується якщо смерть настала, зокрема, під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби.

Отже, саме визначальним є той факт, що військовослужбовець загинув під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби.

Аналіз зазначених норм Закону № 2011-XII та Порядку №975 свідчить про те, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується зокрема членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Суд критично відноситься до доводів Відповідача стосовно необхідності уточнення інформації щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої він загинув, оскільки відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі смерті особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

При цьому суд також звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні, а Відповідачем не надано, докази щодо наявності провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно загиблого від отриманих тілесних ушкоджень на місці події ОСОБА_4 .

При прийнятті вищевказаних рішень Відповідачу було відомо про смерть ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень на місці події, тобто про те, що справа про адміністративне правопорушення не могла бути розпочата, а розпочата підлягала закриттю, та, відповідно, той факт, що ОСОБА_4 , як загиблий, не міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому вказана інформація не підлягала уточненню, і не могла бути підставою для відмови у виплаті сім`ї загиблого одноразової грошової допомоги.

В матеріалах справи наявний лист Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області від 22.07.2022 № М-78/аз/16/06-22, яким повідомлено, що судовою автотехнічною експертизою з дослідження обставин та механізму ДТП у кримінальному провадженні невідповідності вимогам ПДР України дій пішохода ОСОБА_4 не встановлено та який отримано ІНФОРМАЦІЯ_7 12.08.2022.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_9 від 29.08.2022 № 8230 ОСОБА_1 повідомлено, що її заяву з додатками направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 , як уповноважений орган.

Отже, станом на момент надання відповіді Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України листом від 27.10.2022 № 423/1697 та звернення до суду, Позивачі були повідомлені про наявність у Відповідача всіх документів необхідних для прийняття рішення про надання одноразової грошової допомоги, а у Відповідача була інформація щодо непритягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає наявними у Позивачів, як членів сім`ї ОСОБА_4 , права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої положеннями статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Щодо позовної вимоги про зобов`язання виплатити позивачам одноразову грошову допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Стреч проти Сполучного Королівства".

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №802/1869/17-а.

Суд вважає, що неотримання позивачами одноразової грошової допомоги за наявності законних підстав для її отримання є порушенням їх права власності, гарантованого статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також суд вважає можливим та доцільним застосувати до спірних правовідносин практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 14.06.2007 у справі "Свято-Михайлівська Парафія проти України" наголосив, що в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання.

Таким чином, на думку суду, наявна в суб`єкта повноважень свобода дій при прийнятті рішення в межах його повноважень не є абсолютною, а обмежена певними законодавчо встановленими рамками, якими, зокрема, визначаються підстави та необхідні умови прийняття певного рішення, зміст цього рішення, його альтернативні варіанти, а також перелік дій, які повинна вчинити особа для отримання певної вигоди внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене вище суд вважає, що дії Міністерства оборони України як суб`єкта владних повноважень та можливі варіанти рішень, які можуть прийматись за результатами розгляду заяви особи про признання та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, чітко регламентовані Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і Порядком № 975, а тому відсутність передбачених цими нормами законодавства обставин, які б перешкоджали у спірному випадку виплатити одноразову грошову допомогу позивачам, є підставою для зобов`язання виплатити таку допомогу.

Крім того, суд враховує, що відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

"Ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, з врахуванням викладених обставин, зокрема пояснень матері загиблого - ОСОБА_3 , наявні підстави для зобов`язання Міністерства оборони України виплатити ОСОБА_1 - дружині та ОСОБА_2 - сину військовослужбовця ОСОБА_4 , смерть якого настала внаслідок захворювання, отриманого під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини, передбачену статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві, у розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму доходів громадян, встановленого на 1 січня календарного року.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не доведено, а позивачами спростовано правомірність відмови у виплаті одноразової грошової допомоги.

Ухвалюючи це рішення, суд також звертає увагу, що зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити грошову допомогу як спосіб захисту виключає застосування такого способу захисту порушеного права як стягнення конкретно визначеної суми заборгованості. Оскільки станом на день розгляду цієї справи відсутня заборгованість перед позивачем по одноразовій грошовій допомозі, так як відповідна сума ще не нарахована, то вимога про стягнення 567 000,00 грн. та стягнення 1 135 000,00 грн. є передчасною.

Представником Позивачів подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Особливості підтвердження та розподілу між сторонами судових витрат на професійну правничу допомогу визначені у ст. 134 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правилами ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд в постанові від 15 липня 2021 року у справі № 420/7028/20 зауважив, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін. Принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч. 6 ст. 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони. Це означає, що відповідач як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у ст. 139 КАС України.

Отже, з аналізу наведених правових норм убачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17.

З огляду на відсутність належних доказів підтвердження розміру витрат та здійснення оплати за надані послуги стороною у справі, саме позивачем, вимоги про розподіл судових витрат будуть вирішенні після надання доказів, щодо такої оплати.

З урахуванням викладених обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачі за подання позову звільнені від сплати судового збору, останній не підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:
Адміністартивний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у неприйнятті рішення, щодо виплати членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України сержанта із матеріального забезпечення технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 , штаб-сержанта ОСОБА_4 , а саме дружині - ОСОБА_1 , сину - ОСОБА_2 , передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити члену сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України сержанта із матеріального забезпечення технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 , штаб-сержанта ОСОБА_4 , а саме дружині - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_13 ), передбачену ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві.

Зобов`язати Міністерство оборони України () призначити та виплатити члену сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України сержанта із матеріального забезпечення технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки військової частини НОМЕР_2 , штаб-сержанта ОСОБА_4 , а саме сину - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_9 ), передбачену ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17.02.2023.

Суддя Сакалош В.М.