Справа № 380/16837/22
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року

справа №380/16837/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ), в якому просить суд:

-визнати незаконним рішення №79 від 09.08.2022 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 05.03.1981 по 21.09.1998 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Звенигород» та призначити пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії пенсійного органу щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком є протиправними та такими, що порушують право позивача на вільне володіння своїм майном у вигляді пенсії, оскільки відповідачем протиправно не включено до страхового стажу період роботи з 05.03.1981 по 21.09.1998 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Звенигород» через те, що в трудовій книжці, якою завірений запис про звільнення є виправлення, що суперечить «Інструкції про порядок ведення трудових книжок». Відтак відповідач переклав на позивача доведення того, що позивач мав відповідний стаж для призначення пенсії.

Ухвалою від 24.11.2022 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії, а саме: зазначити поштовий індекс, номер засобу зв`язку та офіційну електронну адресу або адрес електронної пошти самого позивача; надати оригінал квитанції №11 від 09.11.2022 та надати докази сплати судового збору за другу вимогу немайнового характеру в сумі 992,40грн. у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір».

На виконання вимог вказаної ухвали від 24.11.2022 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій зазначено поштовий індекс та номер засобу зв`язку самого позивача, надано оригінал квитанції №11 від 09.11.2022 на суму 992,40грн.

Однак, доказів сплати судового збору за другу вимогу немайнового характеру в сумі 992,40грн. у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір» представником позивача не надано.

Ухвалою від 08.12.2022 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 , визначений ухвалою від 24.11.2022 та встановлено п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

На виконання вимог вказаної ухвали від 08.12.2022 на адресу суду від представника позивача надійшло повідомлення щодо усунення недоліків позовної заяви, однак судовий збір представник не погодилася платити, покликаючись на ч.1 ст.5, ч.2 ст.245 КАС України.

Водначас, з метою захисту прав позивача та керуючись завдання адміністративного судочинства, суд вважав за необхідне вирішити питання про розмір судового збору за результатами розгляду справи при ухваленні судового рішення.

Тому, ухвалою від 15.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, надати (надіслати) суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що постановою Пенсійного Фонду України № 25-1 від 16.12.2020 внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 №22-1, якою передбачено застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. На підставі вказаної постанови, за принципом екстериторіальності, документи позивача про призначення пенсії за віком розглядалися, відповідно, рішення про відмову у перерахунку пенсії приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області. Вважає, що для правильного вирішення цієї справи та обрання ефективного способу захисту порушених прав необхідне залучити Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до участі у цій справі в якості співвідповідача.

Водночас, суд встановив, що постановою Пенсійного Фонду України №25-1 від 16.12.2020 внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 №22-1, якою передбачено застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

На підставі вказаної постанови, за принципом екстериторіальності, документи ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком розглядалися і, відповідно, рішення про відмову у перерахунку пенсії було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Враховуючи наведене, а також враховуючи правові позиції Верховного Суду у даній категорії справ щодо визначення належних відповідачів, які мають відповідати за такими позовними вимогами, для правильного вирішення цієї справи та обрання ефективного способу захисту порушених прав суд ухвалою від 12.01.2023 залучив до участі у справі співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (місцезнаходження: 10003, Житомирська область, м.Житомир, вул.Ольжича, 7, код ЄДРПОУ: 13559341) та встановив Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області 10-денний строк для надання відзиву на позов із поясненнями по суті заявлених вимог та доданням підтверджуючих документів, у тому числі документів, що підтверджують надіслання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу, а також, у разі надходження відповіді на відзив, подати свої заперечення у 2-денний термін з дня отримання відповіді на відзив, у разі наявності таких.

Відповідно до ч.6 ст.48 КАС України після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що за доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 05.03.1981 по 21.09.1998 відповідно трудової книжки від 12.07.1978, оскільки є виправлення в наказі на звільнення. Для зарахування до страхового стажу вищевказаного періоду трудової діяльності позивачем не надано уточнюючу довідку, визначену Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993року №637. За даними реєстру застрахованих осіб до страхового стажу застраховано всі періоди трудової діяльності, підтверджений належними документами, страховий стаж позивача становить 06 років 04 місяці 19 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону. Враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви та наданих документів щодо призначення пенсії за віком здійснено відповідним структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яким 09.08.2022 винесено рішення про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу - 26 років.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд встановив таке.

ОСОБА_1 21.07.2022звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заява позивача була розглянута Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області з урахуванням принципу екстериторіальності, відповідно до Порядку № 22-1 подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України від 25.11.2005р. № 22-1 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 09.08.2022 №79 було відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; роз`яснено, що до стажу роботи не зараховано періоди з 05.03.1981 по 21.09.1998 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Звенигород» через те, що в трудовій книжці, якою завірений запис про звільнення є виправлення, що суперечить «Інструкції про порядок ведення трудових книжок». Роз`яснено, що пенсійний вік відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років; необхідний страховий стаж становить 26 років, а страховий стаж позивача становить 6років 04місяців 19днів.

Позивач, не погодившись із вищевказаним рішенням, звернувся до суду з позовом в цій справі.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Згідно з ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 46 Конституції України проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основним спірним питанням у даній справі, з огляду на підстави відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, є незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 05.03.1981 по 21.09.1998 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Звенигород».

Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058, який набув чинності з 1 січня 2004 року.

Пунктом 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

З моменту запровадження системи персоніфікованого обліку, страховий стаж розраховується за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Щодо визначення періоду роботи до моменту впровадження системи персоніфікованого обліку, то за цей період страховий стаж розраховується у відповідності з Законом України «Про пенсійне забезпечення».

За правилами ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до ч.1, 3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; б) творча діяльність осіб, передбачених пунктом «в» статті 3 цього Закону. При цьому творча діяльність членів Спілки письменників України, Спілки художників України. Спілки композиторів України, Спілки кінематографістів України. Спілки театральних діячів України, інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, але об`єднані відповідними професійними комітетами, до введення в дію цього Закону зараховується в стаж роботи незалежно від сплати страхових внесків. У цих випадках стаж творчої діяльності встановлюється секретаріатами правлінь творчих спілок республіки починаючи з дня опублікування або першого публічного виконання чи публічного показу твору даного автора; в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; г) служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв`язку І в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи; є) час догляду за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду: ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку; з) період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Так, суд встановив, що позивачем для призначення пенсії були надані відповідні документи для призначення пенсії за віком.

Суд, дослідивши належним чином засвідчену копію трудової книжки позивача встановив щодо спірних періодів роботи позивача, що він працював: з 05.03.1981 по 21.09.1998 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Звенигород» автомеханіком.

Згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вищезазначеній правовій нормі кореспондують приписи п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993року, згідно з якими основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.1.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1) та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів.

За змістом п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Поряд із цим, відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи-працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права та інтереси.

Посилання відповідача на те, що записи містять недоліки, а саме в трудовій книжці, якою завірений запис про звільнення є виправлення, що суперечить «Інструкції про порядок ведення трудових книжок» є обов`язком уповноваженої особи підприємства, на якому працює особа, а не обов`язком позивача.

Таким чином, позивач не несе відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а та від 17.07.2018 у справі №220/989/17.

Таким чином, суд доходить висновку про протиправність незарахування спірного періоду роботи до стажу, що надає право на призначення пенсії, що зумовлює задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення від 09.08.2022 №79 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 05.03.1981 по 21.09.1998 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Звенигород» та призначити пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають.

Суд при цьому вказує, що згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на наявність дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду з призначення пенсій, положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, суд вважає неможливим зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію, проте, з урахуванням ч.2 ст.9 КАС України, з метою належного та ефективного захисту прав позивача, вважає за належне вийти за межі заявлених позовних вимог, зобов`язавши пенсійний орган повторно розглянути надану позивачем заяву та ухвалити рішення за її наслідками, з урахуванням висновків суду стосовно незаконності незарахування трудового стажу у спірний період.

Щодо того, ким саме з відповідачів має бути вирішено питання про зарахування позивачу відповідного стажу та призначення пенсії, суд зауважує, що порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (зі змінами) (далі Порядок).

Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 вказаного Порядку, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Таким чином, з урахуванням того, що суд дійшов висновку про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії, а також необхідність повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, яка ним вже була подана та направлена на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, нових заяв про призначення пенсії не подавалося, вчинити дії з повторного розгляду заяви має саме Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, суд наголошує, що відповідач при розгляді відповідної заяви позивача повинен врахувати висновки суду викладені у цьому рішенні.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Також при прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), «Проніна проти України» (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зауважує, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так як на виконання вимог ухвали від 24.11.2022 про залишення позовної заяви без руху доказів сплати судового збору за другу вимогу немайнового характеру в сумі 992,40грн. у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір» представником позивача не надано, тому фактично сплачена сума судового збору не стягується з відповідача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (місцезнаходження: 10003, Житомирська область, м.Житомир, вул.Ольжича, 7, код ЄДРПОУ: 13559341) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 №79 від 09.08.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 на підставі його заяви, зареєстрованої 21.07.2022, пенсії за віком, з урахуванням висновків суду щодо зарахування до загального стажу періодів роботи з 05.03.1981 по 21.09.1998 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Звенигород», відповідно до відомостей, які містяться у трудовій книжці ОСОБА_1 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.