Справа № 320/9766/22
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2023 року Київ № 320/9766/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Державної податкової служби України, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови у оформленні та направленні подання про призначення пенсії і всіх необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби на пільгових умовах;

- зобов`язати Державну податкову службу України оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області подання про призначення пенсії і всі необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області після надходження подання про призначення пенсії і всіх необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії, призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби на пільгових умовах.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з 26.08.1997 до 28.12.2021 проходив службу в податковій міліції України. Наказом від 02.12.2021 № 898-О звільнений зі служби. Загальний стаж служби становить 24 роки 04 місяці 02 дні, пільговий 25 років 03 місяці 26 днів. У лютому 2022 році позивач звернувся до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років, на яку листом від 15.04.2022 отримав відмову з причин відсутності функцій із визначення вислуги років, розміру грошового забезпечення чи окремих його складових для обчислення пенсії; зазначив, що заяву про призначення пенсії разом з пакетом документів подає відповідна структура і відповідач може прийняти документи тільки після правильно оформленого пакета документів. У липні 2022 року позивач звернувся до ГУНП у м. Києві та отримав відповідь, що необхідно звернутися до органу, з якого позивача було звільнено зі служби. У серпні 2022 року позивач звернувся до ДПС України щодо призначення пенсії із доданням нотаріально посвідчених документів, на яку листом від 30.08.2022 ДПС України відмовила у наданні запитуваних документів з тих підстав, що позивач не працював і не працює у відповідача та її структурних підрозділах. Питання щодо надання документів до органу пенсійного фонду, з якого позивач звертався до ДПС України, не вирішувалося. Вважаючи, що діями відповідача порушені права позивача, останній звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 31.10.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

Ухвалою від 27.12.2022 суд відкрив провадження у справі, визначив, що розгляд справи здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, запропоновано відповідачам надати до суду відзиви на позовну заяву.

Копію ухвали суду від 27.12.2022 було направлено засобами електронного зв`язку на електронну адресу Державної податкової служби України та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, що підтверджується матеріалами справи (том 1, а.с.180-181). Копію позовної заяви з усіма доданими до неї документами представник Державної податкової служби України отримав 06.01.2023, а представник Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області 13.01.2023, що підтверджується копією розписок у матеріалах справи (том 1, а.с.183, 188).

Заяв про визнання позову чи відзиви на позовну заяву в установлений ухвалою строк, відповідачі до суду не надали.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши докази, оцінивши їх у сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Ірпінським МВ ГУ МВС України в Київській області 28.09.1995 (том 1, а.с.112).

Згідно з копії посвідчення від 28.03.2017 серії НОМЕР_2 позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (том 1, а.с.153).

Посвідченням від 10.02.2011 серії НОМЕР_3 підтверджено статус позивача як громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (том 1, а.с.153).

Відповідно до копії послужного списку (М-110785) позивачу присвоєно спеціальні (військові) звання: 25.08.1997 рядовий міліції; 08.05.1998 рядовий податкової міліції; 26.01.2002 лейтенант податкової міліції; 02.07.2003 старший лейтенант податкової інспекції; 29.06.2006 капітан податкової міліції; 01.07.2009 майор податкової міліції; 02.09.2013 підполковник податкової міліції (том 1, а.с.134).

Згідно з витягу з наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 02.12.2021 № 898-о ОСОБА_1 , підполковника податкової міліції, старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ шостого відділу управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у м. Києві вирішено звільнити з 28.12.2021 з посади та податкової міліції в запас за підпунктом "г" пункту 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Зазначено, що вислуга років позивача на 28.12.2021 становить: календарна 24 роки 04 місяці 02 дні, пільгова 25 років 03 місяці 26 днів (том 1, а.с.109).

Відповідно до записів копії трудової книжки від 01.02.2002 серії НОМЕР_4 позивач 26.08.1997 був прийнятий на службу в податкову міліцію України (запис № 3); 28.12.2021 звільнений зі служби в податковій міліції (запис № 4) (том 1, а.с.114).

11.02.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії, до якої додав копії документів (том 1, а.с.158-159).

15.04.2022 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області листом № 1000-0203-8/35305 повідомило, що згідно з постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 р. № 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, подаються такими особами до відповідних головних управлінь Пенсійного фонду України через уповноважені структурні підрозділи, на які покладаються функції щодо підготовки та подання необхідних для призначення пенсії документів. Пакет документів на призначення пенсії подається структурою, в повному обсязі, подання, грошовий атестат, довідки тільки в оригіналі, копії додані до пакету документів повинні бути завірені відповідальною особою та мокрою печаткою. Призначення пенсії можливе тільки після надходження правильно оформленого пакету документів (том 1, а.с.160).

17.06.2022 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії, яка листом від 01.07.2022 № 1000-0203-8/58584 залишена без розгляду, позаяк відповідь на заяву позивача було надано у листі від 15.04.2022 № 1000-0203-8/35305 (том 1, а.с.161-163).

11.07.2022 позивач звернувся із заявою до ГУНП в м. Києві про підготовку та подання до органів пенсійного фонду документів для призначення пенсії, на яку у листі від 03.08.2022 № 3914/125/05/62-2022 зазначено, що враховуючи те, що позивач не проходив службу в Головному управління Національної поліції у м. Києві, позивачу рекомендовано звернутися до органу, з якого останнього було звільнено зі служби, для вирішення питання щодо подання до органів пенсійного фонду документів для призначення пенсії (том 1, а.с.167-169).

25.08.2022 позивач звернувся до ДПС України із заявою про розгляд питання щодо скерування нотаріально посвідчених копій документів про службу в ГУ ДФС у м. Києві до органів пенсійного фонду (том 1, а.с.164).

30.08.2022 листом № 6593/Н/99-00-10-04-01-09 ДПС України повідомлено, що підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби України відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 р. № 1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" здійснювали повноваження та виконувати визначені функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Діяльність підрозділів податкової міліції не входить до сфери діяльності, в яких ДПС України та її територіальні органи є правонаступниками ДФС України та її територіальних органів. Підрозділи податкової міліції у структурі ДПС України та її територіальних органів не функціонують. Ураховуючи те, що позивач не працює у ДПС Україні та на посадах територіальних органів ДПС, призначення на які та звільнення з яких здійснюється Головою ДПС, надати запитувані документи не є можливим. Одночасно повідомлено адресу, за якою варто звертатися до Міністерства фінансів Україні в особі Голови комісії з реорганізації ДФС України з метою оперативного опрацювання документів, адресатом яких є Голова ДФС/Голова комісії з реорганізації ДФС України (том 1, а.с.165-166).

Не погоджуючись з протиправними діями ДПС України, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Конституції України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 р. № 2011-XII (далі Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, зокрема у органах і підрозділах податковій міліції, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 р. № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 2262-ХІІ особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Статтею 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж", "з" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2020 або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону № 2262-ХІІ до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до статті 48 Закону № 2262-ХІІ заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України 30 січня 2007 р. № 3-1 (далі Порядок № 3-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі уповноважені структурні підрозділи).

Згідно з пунктом 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (пункт 14 Порядку № 3-1). Заявнику або посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу органом, що призначає пенсії, видається розписка-повідомлення із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в тримісячний термін з дня прийняття заяви (додаток 4).

Відповідно до пункту 18 Порядку № 3-1 рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера. Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання пенсіонерів.

Документом, який підтверджує призначення особі пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом, що призначає пенсії, відповідно до Порядку обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду від 25 березня 2004 р. № 4-1.

Надаючи оцінку позовній вимозі щодо визнання протиправними дій ДПС України у відмові в оформленні та направленні подання про призначення пенсії і усіх необхідних документів до ГУ ПФУ у Київській області для призначення позивачу пенсії за вислугу років, суд зазначає таке.

Суд встановив, що позивач проходив службу в податковій міліції Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, з якої наказом від 02.12.2021 № 898-о позивача 28.12.2021 було звільнено, у зв`язку з припиненням Державної фіскальної служби України.

Порядок та умови проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ врегульовано Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114 (далі Положення № 114).

Відповідно до підпункту "г" пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Суд встановив, що постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 р. № 1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" (далі Постанова № 1200) розпочато реорганізацію Державної фіскальної служби шляхом поділу на Державну податкову та Державну митну служби, як окремих центральних органів виконавчої влади, які забезпечуватимуть реалізацію політики у податковій та митній сферах.

Пунктом 2 Постанови № 1200 установлено, що Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок).

Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

06.03.2019 постановою Кабінету Міністрів України № 227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" затверджено положення про ДПС України та ДМС України.

Відповідно до положення про Державну податкову службу України (далі ДПС України) ДПС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 травня 2019 р. № 395 "Питання Державної податкової служби" (далі Постанова № 395) вирішено утворити комісію з реорганізації Державної фіскальної служби та затвердити головою комісії директора Департаменту фінансово-економічного планування, аналізу та майнових відносин Міністерства фінансів Якубівського Володимира Леонідовича.

На виконання Постанови № 395 та Постанови № 1200 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17.05.2019 було внесено запис про припинення юридичної особи в результаті реорганізації щодо Державної фіскальної служби України () стан: перебуває у "стані припинення", а також зареєстровано Державну податкову службу України ().

19.06.2019 постановою Кабінету Міністрів України № 537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" (далі Постанова № 537) утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1, зокрема Головне управління ДПС у м. Києві. Визначено, що Головне управління ДФС у м. Києві, яке реорганізується, приєднується до ГУ ДПС у м. Києві.

На підставі Постанови № 537 утворено Головне управління ДПС у м. Києві, про що 30.07.2019 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено відповідний запис (), а ГУ ДФС у м. Києві () з 01.08.2019 перебуває "в стані припинення".

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 682-р Уряд погодився з пропозицією Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення ДПС України покладених на неї функцій і повноважень ДФС України, що припиняється, щодо реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску.

Суд встановив, що до ГУ ДПС у м. Києві () були передані повноваження реорганізованого ГУ ДФС у м. Києві () саме у сфері державної податкової політики та державної політики з адміністрування єдиного внеску, окрім належних податкової міліції функцій щодо забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування.

Разом з цим 30.09.2020 постановою Кабінету Міністрів України № 893 "Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби" вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, зокрема ГУ ДПС у м. Києві ().

30.09.2020 утворене Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено відповідний запис (код ЄДРПОУ ВП: 44116011).

Варто зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2021 р. № 510 утворено Бюро економічної безпеки України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 28 січня 2021 р. № 1150-IX "Про Бюро економічної безпеки України" Бюро економічної безпеки України це центральний орган виконавчої влади, на який покладаються завдання щодо протидії правопорушенням, що посягають на функціонування економіки держави.

24.11.2021 Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Бюро економічної безпеки про початок його діяльності та можливість виконання зазначеним Бюро функцій та завдань щодо протидії правопорушенням, що посягають на функціонування економіки держави, про що зазначено у розпорядженні Уряду № 1493-р "Про початок діяльності Бюро економічної безпеки".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про Бюро економічної безпеки України" основними завданнями Бюро є: 1) виявлення зон ризиків у сфері економіки шляхом аналізу структурованих і неструктурованих даних; 2) оцінювання ризиків і загроз економічній безпеці держави, напрацювання способів їх мінімізації та усунення; 3) надання пропозицій щодо внесення змін до нормативно-правових актів з питань усунення передумов створення схем протиправної діяльності у сфері економіки; 4) забезпечення економічної безпеки держави шляхом запобігання, виявлення, припинення, розслідування кримінальних правопорушень, що посягають на функціонування економіки держави; 5) збирання та аналіз інформації про правопорушення, що впливають на економічну безпеку держави, та визначення способів запобігання їх виникненню в майбутньому; 6) планування заходів у сфері протидії кримінальним правопорушенням, віднесеним законом до його підслідності; 7) виявлення та розслідування правопорушень, пов`язаних з отриманням та використанням міжнародної технічної допомоги; 8) складання аналітичних висновків і рекомендацій для державних органів з метою підвищення ефективності прийняття ними управлінських рішень щодо регулювання відносин у сфері економіки.

Із аналізу наведених правових норм суд дійшов висновку, що територіальні органи ДФС, у тому числі і ГУ ДФС у м. Києві, у складі якого як структурний підрозділ діяла податкова міліція, продовжували здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень центральному органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Відтак функції, що виконувала податкова міліція, передані до Бюро економічної безпеки України.

Як вже було встановлено судом, ГУ ДФС у м. Києві (), у структурному підрозділі податкової міліції якого позивач проходив службу, з 01.08.2019 перебуває "в стані припинення". Постановою № 395 утворено комісію з реорганізації ДФС України, територіальним органом якої було ГУ ДФС у м. Києві. Голові такої комісії визначено забезпечити здійснення заходів, пов`язаних з реорганізацією ДФС України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак оцінюючи дії ДПС України щодо відмови позивачу в оформленні та направленні подання про призначення пенсії за вислугу років і всіх необхідних документів до органу пенсійного фонду за критеріями частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, з урахуванням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав позивача і цілями, на досягнення яких спрямована така дія, а тому у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій ДПС України щодо відмови у оформленні та направленні подання про призначення пенсії і всіх необхідних документів до органу пенсійного фонду для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років належить відмовити.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні другої позовної вимоги про зобов`язання ДПС України оформити та направити подання про призначення позивачу пенсії за вислугу років із усіма необхідними документами до органу пенсійного фонду належить відмовити, позаяк у трудових відносинах із ДПС України позивач не перебував та не перебуває, а до повноважень відповідача не віднесено вирішення питань про оформлення подання про призначення пенсій колишнім працівникам податкової міліції.

Надаючи оцінку позовній вимозі позивача щодо зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області після надходження подання про призначення пенсії і всіх необхідних документів для призначення позивачу пенсії, призначити таку пенсію, то вона є передчасною, позаяк стосується вчинення дій на майбутнє, у той час як судовому захисту належать порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, а тому в цій частині позовної вимоги належить відмовити.

Відповідно до частин першої і другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Системно проаналізувавши норми законодавства України, діючого на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача не є обґрунтованими, а тому позовні вимоги є такими, що не належать задоволенню.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких дала Верховна Рада, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Право на пенсію підпадає під сферу дії статті 1 Протоколу першого до Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

З огляду на зазначене, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутися до належного уповноваженого структурного підрозділу із заявою про призначення пенсії, який наділений повноваженнями оформити всі необхідні документи і відповідне подання про призначення пенсії позивачу.

Оскільки спір вирішено не на користь позивача, то судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.