Справа № 560/7588/22
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7588/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Драновський Я.В.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

16 лютого 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач 1, 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькі області від 06.06.2022 №62 щодо відмови в призначені пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом зарахування періодів роботи з 22.04.1996 по 31.12.2003 починаючи з моменту настання пенсійного віку, а саме з 28.06.2022.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.08.2022 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області №62 від 06.06.2022 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у асоціації "Гільдія фондових брокерів" з 22.04.1996 по 31.12.2003.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 28.06.2022.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 992,40 грн. за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що робота позивача за період з 22.04.1996 по 31.12.2003 доводиться записами трудової книжки №8-9, які не містять виправлень, підчищень або описок, отже належним чином підтверджують трудовий стаж позивача, набутий нею у цей період, тому вказаний період слід зарахувати до страхового стажу позивача.

У зв`язку з зарахуванням до страхового стажу позивача спірного періоду, страховий стаж позивача становить понад 29 років, що надає право на призначення пенсії за віком.

Оскільки пенсійного віку позивач досягла 27.06.2022, то пенсія має бути призначена їй, починаючи з 28.06.2022.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач 1 та відповідач 2 подали апеляційні скарги, в яких просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач 1 вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що до страхового стажу не зараховано період з 22.04.1996 по 31.12.2003, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу. Жодних інших документів для підтвердження вказаного періоду роботи позивачкою не надано.

Вказано, що висновок суду про призначення позивачу пенсії за віком є формою втручання у дискреційні повноваження відповідача.

Обгрунтовуючи свою апеляційну скаргу відповідач 2 зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві питання про призначення позивачу пенсії не приймалось, рішення про відмову в призначенні пенсії було прийнято ГУ ПФУ в Хмельницькій області.

Зазначено, що листом Управління в м. Києві від 08.06.2022 було проінформовано, що у разі надання уточнюючої довідки, позивач матиме право повторно звернутися до Управління з відповідною заявою та документами щодо призначення пенсії.

Крім того відповідач 2 не погоджується із стягненням з Управління судового збору.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 31.10.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обгрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до пенсійного органу із заявою від 30.05.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 06.06.2022 №62 відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зазначено, що страховий стаж позивача становить 28 років 4 місяці 15 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи 22.04.1996 по 31.12.2003, оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Для зарахування вказаного періоду роботи згідно із трудовою книжкою, необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану підприємством на якому особа працювала згідно первинних документів за час виконання роботи.

Позивач, вважаючи порушеними її права, звернулась з позовом до суду.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, надання особою до Пенсійного органу уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії за віком потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.

Згідно матеріалів справи, у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 08.09.1981, яка належать позивачу, містяться записи про її роботу у асоціації "Гільдія фондових брокерів" на посаді заступника директора у період з 22.04.1996 по 30.04.2005. Вказані записи завірені печаткою асоціації та підписом службової особи, містяться посилання на внутрішні накази.

Таким чином, робота позивача у вказаний період доводиться записами трудової книжки №8-9, які не містять виправлень, підчищень або описок, отже належним чином підтверджують трудовий стаж позивача, набутий нею у цей період.

При цьому відповідачі не надали суду жодних доказів, що відомості, які містяться в трудовій книжці позивача, містять неправдиві або недостовірні дані.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду з 22.04.1996 по 31.12.2003 оскільки такий підтверджується записами трудової книжки.

Враховуючи зарахуванням до страхового стажу позивача спірного періоду, страховий стаж позивача становить понад 29 років та, з урахуванням приписів статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", надає право на призначення пенсії за віком.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області №62 від 06.06.2022 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно матеріалів справи, пенсійного віку позивач досягла 27.06.2022, у зв`язку з чим пенсія має бути призначена їй, починаючи з 28.06.2022.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для повного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити, здійснити нарахування й виплату їй пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 28.06.2022.

В апеляційних скаргах відповідачі вказують на відсутність у позивача уточнюючих довідок за спірний період.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що відсутність у позивача уточнюючої довідки за наявності належно оформленої трудової книжки та поданих довідок, у даному випадку не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Стосовно доводів відповідача 1 про те, що вимога про призначення пенсії не підлягає задоволенню, оскільки є втручанням в дискреційні повноваження, суд зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов (що є у спірному випадку) відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Крім цього спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Слід зазначити, що якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Отже, застосування судом першої інстанції способу захисту як зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком неможливо вважати втручанням у дискреційні повноваження пенсійного органу.

Твердження відповідач 2 про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві питання про призначення позивачу пенсії не приймалось, а рішення про відмову в призначенні пенсії було прийнято ГУ ПФУ в Хмельницькій області колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції вірно визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 06.06.2022 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, до якого зверталася позивач із заявою (від 30.05.22 №2855), зарахувати до страхового стажу спірний період роботи та призначити пенсію за віком.

Стосовно розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Спірним рішенням суд першої інстанції задовольнив позов повністю та стягнув на користь позивача судові витрати на сплату судового збору в сумі 992,40 грн. за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Колегія суддів враховує, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області. При цьому вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є похідними від попередньої. Крім того обидва відповідачі фінансуються з одного джерела доходів.

Відтак, відсутні підстави для зміни рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.