Справа № 240/13492/22
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/13492/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Попова Оксана Гнатівна

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

15 лютого 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 07.07.2022 № 0600-0209-8/48462 у призначенні ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити з 05.06.2022 року ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду з від 07 вересня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з посвідченням серія НОМЕР_1 від 26.07.1993, виданим Житомирською обласною державною адміністрацією, позивач має статус громадянина, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (а.с.7).

З довідки Лугинської селищної ради № 215 від 19.05.2022 встановлено, що ОСОБА_1 з 23.07.1986 по 29.12.1989 була зареєстрована і постійно проживала у с. Червона Волока Коростенського (Лугинського) району Житомирської області (а.с.12 зворот).

Відповідно до довідки виконкому Жеревецького старостинського округу Лугинської сільської ради № 457 від 10.05.2022, ОСОБА_1 з 04.01.1990 по 26.03.1993 була зареєстрована і постійно проживала у с. Рудня-Жеревці Коростенського (Лугинського) району Житомирської області (а.с.12).

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 постійно працювала у Лугинському районному вузлі зв`язку з 21.07.1986 до 09.10.1993 у наступних відділеннях:

- в с.Червона-Волока Лугинського району Житомирської області з 21.07.1986 до 24.07.1986;

- в с.Жеревці Лугінського району Житомирської області з 25.07.1986 до 10.09.1986;

- в с.Червона-Волока Лугинського району Житомирської області з 11.09.1986 до 09.10.1993.

Період роботи у Лугинському районному вузлі зв`язку з 21.07.1986 до 09.10.1993 також підтверджено довідкою Житомирської дирекції АТ «Укрпошта» № 62-100 від 27.05.2022 та копією наказу про прийняття на роботу № 33 від 21.07.1986 (а.с.10-11).

Окрім того, згідно з довідкою Державного навчального закладу "Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою" № 37-уч від 09.06.2022, довідки Житомирської дирекції АТ «Укрпошта» № 62-103 від 30.05.2022, копії наказу № 22б від 03.04.1986 у період з 03.04.1986 до 11.07.1986 ОСОБА_1 була прийнята на роботу у Лугинський районний вузол зв`язку, де проходила практику з послідуючим працевлаштуванням на постійній основі з 21.07.1986.

Встановлено, що 22.06.2022 позивач звернулася до Головного управління ПФУ у Житомирській області із заявою про призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку, як потерпілій внаслідок аварії на ЧАЕС.

До заяви позивачем було додано копію посвідчення громадянина постраждалого на ЧАЕС, копію трудової книжки, довідку Житомирської дирекції АТ «Укрпошта» від 30.05.2022 з копією наказу № 22б від 03.04.1986, довідку Житомирської дирекції АТ «Укрпошта» від 27.05.2022 з копією наказу № 33 від 21.07.1986, довідку Лугинської селищної ради від 19.05.2022, довідку виконкому Жеревецького старостинського округу Лугинської сільської ради від 10.05.2022, довідку Державного навчального закладу «Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою від 09.06.2022.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській від 07.07.2022 № 0600-0209-8/48462 позивачці було повідомлено про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку з тих підстав, що період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення з 23.07.1986 по 29.12.1989 складає 3 роки 5 місяців 7 днів, що є недостатнім для зменшення пенсійного віку на 6 років, а наявні підстави для зменшення пенсійного віку на 4 роки відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вважаючи відмову відповідача в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку протиправною, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачу було надано всі необхідні документи для прийняття обґрунтованого рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Частиною 1 ст. 26 Закону №1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Водночас, абзацом першим частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з приписами ч.1 ст.55 цього Закону особам, які проживали або працювали на радіоактивно забруднених територіях, пенсії призначаються із зниженням пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 цієї частини визначено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення.

Згідно з Переліком населених пунктів Житомирської і Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженим постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року та розпорядженням КМУ № 17 від 12.01.1993 року, смт. Лугини Житомирської області, села Червона-Волока та Жеревці Лугинського району Житомирської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, а с.Рудня-Жеревці до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Так, відповідачем не заперечується факт постійного проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення та факт її постійної роботи у зоні гарантованого добровільного відселення.

Факт постійного проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з 21.07.1986 по 29.12.1989, підтверджується довідкою Лугинської селищної ради № 215 від 19.05.2022.

Позивачем долучено до заяви про призначення пенсії документи, які підтверджують факт її постійної роботи у зоні гарантованого добровільного відселення у період з 03.04.1986 по 11.07.1986 та з 21.07.1986 по 09.10.1993.

Отже, наданими позивачем письмовими доказами підтверджується, що у період з 03.04.1986 до 11.07.1986 ОСОБА_1 була прийнята на роботу у Лугинський районний вузол зв`язку, де проходила практику з послідуючим працевлаштуванням на постійній основі з 21.07.1986, що дає позивачці право на гарантовану початкову величину для зниження пенсійного віку на 3 роки.

Водночас, період роботи ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення з 21.07.1986 до 01.01.1993 надає їй право на додаткове зниження пенсійного віку на 3 роки за кожні 2 роки роботи у зоні гарантованого добровільного відселення.

Таким чином, судом встановлено наявність у ОСОБА_1 умов, встановлених у ч.2 ст. 55 Закону № 796-XII, необхідних для призначення їй пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до статті 55 Закону № 796-XII пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в даному випадку право ОСОБА_1 на зниження пенсійного віку на 6 років виникло у зв`язку з тим, що в період з 03.04.1986 по 09.10.1993 вона працювала та проживала у зоні гарантованого добровільного відселення, тобто в межах однієї підстави.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо протиправності відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії і прийняв рішення про задоволення позову.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.