Справа № 285/342/23
Суддя: Мозговий В. Б.
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 285/342/23
провадження у справі № 2-а/0285/12/23
РІШЕННЯ

Іменем України

16 лютого 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В. Б.

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І. О.

розглянув у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 3-ї роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Сейко Романа Руслановича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить скасувати постанову серія БАР № 6382002 від 08.01.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно оскаржуваної постанови його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. До адміністративної відповідальності його було притягнуто за те, що 08.01.2023 року він керував т/з HYUNDAI, рухався по автодорозі Київ - Чоп у напрямку з м. Житомир до місця свого проживання с. Нова Романівка Звягельського району Житомирської області без увімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом та не маючи права керування транспортним засобом на підставі російського посвідчення водія. Вважає постанову незаконною, оскільки інспектором не роз`яснено позивачу, у зв`язку з чим він не має права керувати транспортним засобом на підставі російського посвідчення водія, та порушено процедуру розгляду справи.

31 січня 2023 року на адресу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від представника Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову. Мотивує відзив тим, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а постанова правомірною, оскільки ОСОБА_1 був зупинений за керування транспортним засобом поза населеним пунктом без увімкненого ближнього світла фар, тому у інспектора були наявні правові підстави для перевірки у нього документів; позивачем було пред`явлено працівникам поліції посвідку на постійне проживання №900012648 та посвідчення водія, видане російською федерацією, в ході перевірки яких було встановлено, що позивачем не виконано вимоги п.30 постанови КМУ №340 від 03.04.2019, а саме в період 60 днів з дати видачі документів на постійне проживання в Україні не здійснено заміну посвідчення водія, а відтак ОСОБА_1 не мав права керування транспортним засобом на території України. Також вказує, що інспектором поліції було виконано вимоги ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, позивач не був обмежений у своїх правах щодо надання пояснень, його було ознайомлено зі змістом постанови, роз`яснено порядок її оскарження та строки сплати штрафу.

Позивач 06 лютого 2023 року подав відповідь на відзив відповідача, в якому зазначив, що коли його зупинив працівник поліції та повідомив, що він не ввімкнув ближнє світло фар, то він розгубився та сказав, що вочевидь клацнув, але не дійшло, однак ні він ні працівник поліції не пересвідчились у тому, що світло не було ввімкнено. Стосовно посвідчення водія, то він скористався порадою працівника поліції та приїхавши додому звернувся до Новоград-Волинського відділу поліції та відповідного сервісного центру МВС у м. Звягель де отримав відповідь, що він має посвідчення водія міжнародного зразка, яке є дійсним на території України.

А судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, вислухавши учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Cудом встановлено, що 08 січня 2023 року інспектором 3 роти 1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшим лейтенантом поліції Сейко Р.Р. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАР №6382002.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 08 січня 2023 року о 10 годині 53 хвилин в Житомирській області на трасі Київ-Чоп, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом HYUNDAI, номерний знак НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом та не маючи права керувати транспортним засобом, а саме без посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Не погоджуючись зі спірною постановою, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19Конституції України проголошено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі і ч.2 ст.126 КУпАП.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Щодо правомірності спірної постанови про порушення ОСОБА_1 п. 9.8. ПДР України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 9.8 розділу 9 Правил дорожнього руху України, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

З доданого Управлінням патрульної поліції в Житомирській області ДПП до поданого відзиву на позовну заяву диску з відеофайлами, який досліджено судом, вбачається, що відеозаписом зафіксовано факт керування позивачем ОСОБА_1 транспортним засобом HYUNDAI без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом ( ОСОБА_1 повідомив, що він клацнув перемикач, але не дійшло).

Враховуючи наведене, постанова відповідача в частині порушення позивачем п. 9.8 розділу 9 Правил дорожнього руху України є обгрунтованою.

Щодо правомірності спірної постанови в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП, суд зазначає наступне.

У відповідності до п.2.1 (а) розділу 2 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (далі - Положення) яке є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства.

Згідно абзацу 1 пункту 30 вищевказаного Положення, особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.

У відповідності до абзацу 5 пункту 30 Положення, посвідчення водія, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає заміні. Заміна таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів.

У 2019 році громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 було видано посвідку на постійне проживання № НОМЕР_2 .

В матеріалах справи наявне «водительское удостоверение», видане 11.01.2019 «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_2 .

Враховуючи наведені норми Положення, оскільки ОСОБА_1 має посвідку на постійне проживання в Україні, він мав право керувати транспортним засобом на території України на підставі російського посвідчення водія протягом 60 днів з дати видачі йому посвідки у 2019 році.

Разом з тим, станом на 08 січня 2023 року, на момент складення спірної постанови, ОСОБА_1 не мав посвідчення водія національного зразка, хоча отримав посвідку на постійне місце проживання в Україні ще в 2019 році, не виконавши вимоги абзацу 5 пункту 30 Положення. Доказів протилежного позивачем до суду не надано.

Відтак, суд погоджується із доводами відповідача про те, що ОСОБА_1 за відсутності національного посвідчення водія не мав права керувати транспортним засобом HYUNDAI, номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене у сукупності, суд зазначає, що відповідачем належними і достатніми доказами доведено правомірність винесеної постанови серії БАР №6382002 від 08.01.2023, що не спростовано позивачем, а отже відсутні підстави для її скасування.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 9, 251, 293 КУпАП, ст.ст. 9, 19, 77, 78, 242-246, 250, 293, 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 3-ї роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Сейко Романа Руслановича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий