Справа № 300/4604/22
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" лютого 2023 р. справа № 300/4604/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 5 826,78 грн, -
Головне управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області (далі позивач) звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 5 826,78 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно не сплачено в строки, визначені податковим законодавством, податкові зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 5 826,78 грн, з яких 712, 98 грн податкові зобов`язання (залишок несплаченої суми) , 5113, 80 грн штрафні санкції.
Судом на виконання приписів частин 3-4 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду адміністративної справи №300/4604/22, в якій ОСОБА_1 є відповідачем, відповідно до статті 16 Закону України «Про захист персональних даних», направлено запит органу державної влади, підприємства, установи, організації, закладу щодо доступу до персональних даних до Управління ДМС в Івано-Франківській області про надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі щодо ОСОБА_1 .
Згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Івано-Франківській області, яка надійшла на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду 28.11.2022, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Вказаною ухвалою встановлено відповідачу з дня вручення цієї ухвали п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, і подання всіх письмових та електронних докази (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Ухвала про відкриття провадження направлялась відповідачу за адресою її місця реєстрації, однак поштове відправлення не вручене під час доставки і своїм правом на подання відзиву чи інших письмових доказів відповідач не скористався.

У відповідності до частини 11 статті 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення, яке не вручене адресату з незалежних від суду причин, вважається, що останнє вручене належним чином.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги вказує на таке.

ОСОБА_1 знаходиться на податковому обліку в ГУ ДПС в Івано-Франківській області як платник податків, що зобов`язаний сплачувати у встановленому порядку і розмірі передбачені законодавством податки та збори.

Відповідач 06.02.2017 подав до ДПІ у Городенківському районі Івано-Франківської області заяву про застосування спрощеної системи оподаткування платника єдиного податку (а. с. 9).

Відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, поданої платником до контролюючого органу ОСОБА_1 з 01.03.2017 переведено на спрощену систему оподаткування зі ставкою єдиного податку 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати та 2 група оподаткування.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового Кодексу України (далі ПК України), платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно підпункту 10.1.2. пункту 10.1. статті 10 Податкового кодексу України єдиний податок належить до місцевих податків.

За приписами пункту 291.3. статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки) (пункт 293.1. статті 293 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 293.2. статті 293 Податкового кодексу України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку не більше 10 відсотків розміру прожиткового мінімуму; 2) для другої групи платників єдиного податку - не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік (абзац 1 пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України).

Пунктом 294.2. статті 294 Податкового кодексу України передбачено, що податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Відповідно до пункту 295.1. статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу.

Згідно пункту 295.2. статті 295 Податкового кодексу України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області проведено камеральну перевірку щодо дотримання правил застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності. Актом від 22.11.2019 №611/09-19-54-33/ вищевказаної перевірки встановлено порушення правил застосування спрощеної системи оподаткування фізичною особою, визначених Податковим кодексом України, а саме несвоєчасність сплати зобов`язань з єдиного податку, що виникли на підставі нарахування єдиного податку за червень 2018 року в сумі 712,98 грн та штрафних санкцій в сумі 5113, 80 грн.

На підставі вищезазначеного акта ОСОБА_1 винесено податкове повідомлення-рішення від 22.11.2019 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 5 113,80 грн (а. с. 11).

Зазначене податкове повідомлення-рішення, як і податкова вимога форми «Ф» від 29.12.2021 за №0-0904 направлялись відповідачу за адресою її місця реєстрації про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення (а.с. 7 зворотна сторона, 11 зворотна сторона).

За приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Оскільки, відповідачем у відповідності до вимог статті 56 Податкового кодексу України не була порушена процедура адміністративного оскарження податкових зобов`язань, визначених вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, суд дійшов до переконання, що застосований позивачем штраф у загальному розмірі 5 826,78 грн. є узгодженим та являється податковим боргом відповідача.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України надіслано відповідачу податкову вимогу форми «Ф» від 29.12.2021 за №0-0904 (а. с. 7), однак її залишено без реагування, а податковий борг за нею на момент виникнення вищевказаних податкових зобов`язань, відповідач не сплатив.

На час розгляду справи податкова вимога є неоскаржена та невідкликана.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.

Таким чином сума узгодженого податкового зобов`язання з єдиного податку в загальному розмірі 5 826, 78 грн, є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

Податковий борг відповідача підтверджується податковою вимогою форми «Ф» від 29.12.2021 за №0-0904(а.с. 7), довідкою про борг за платежами ОСОБА_1 від 17.10.2022 (а. с. 6), а також обліковою карткою платника податків (а.с.13)

Нормами пункту 300.1. статті 300 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом (підпункт 54.3.5. пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України).

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно підпункту 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума в розмірі 5 826 ,78 грн. є узгодженою та являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачено та підлягає стягненню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Суд також звертає увагу, що сума податкового боргу, що виникла в результаті несплати місцевого податку єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 5 826, 78 грн у відповідності до статті 10 Податкового кодексу України підлягає стягненню до місцевого бюджету.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відтак, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем, відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу в розмірі 5 826,78 грн задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в дохід бюджету податковий борг в розмірі 5 826 (п`ять тисяч вісімсот двадцять шість) гривень 78 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Головному управлінню ДПС в Івано-Франківській області рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 16 лютого 2023 р.