Справа № 718/2723/22
Суддя: Мілінчук С. В.
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 718/2723/22
Провадження №2-а/726/9/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі - Попович Ю.І. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора, лейтенанта поліції Сопіта Артура Володимировича про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови в справі про адміністративні правопорушення в якому вказує, що постановою ЕАР № 6221500 від 28.11.2022 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122КУпАП Вважає вказану постанову не законною та такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що фіксування швидкості за допомогою приладу «TruCam» є незаконним. Оскільки працівник поліції, при фіксації правопорушення тримав її у руках.

На підставі викладеного, позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР № 6221500 від 28.11.2022 року

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Представник відповідача надіслав до суду відзив у якому вказує, що в ході патрулювання, працівниками поліції було виявлено та зафіксовано на прилад «TruCam», порушення водієм ОСОБА_2 швидкісного режиму руху в населеному пункті, а саме рух на автомобілі зі швидкістю 89 км/год. У зв`язку із порушенням водієм вимог п. 12.4. ПДР України, його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, вивчивши заяву позивача, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про необхідність відмовити у його задоволенні з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення ЕАР № 6221500 від 28.11.2022 року о 10 годині 31 хвилин траса Н-10, 217 у с. Шипинці, Кіцманського району Чернівецької області, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Форд Мондео», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 89 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 39 км/год, порушив вимоги п 14.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Швидкість вимірювалась приладом «TruCamLTI 20/20 TC 008372».

Разом із тим, вирішуючи справу, судом встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом безпосередньо до інспектора УПП в Чернівецькій області Сопіта А.В. визначивши його особою, яка повинна відповідати за позовом. В ході розгляду справи не заявляв клопотання про заміну відповідача чи залучення до розгляду справи співвідповідача.

Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 Кодексу адміністративного судочинства України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України). Аналізуючи викладене, суд зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтерес.

Згідно зі ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема частиною першою, другою, третьою, п`ятою, шостою і восьмою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. У складі поліції, серед іншого, функціонує патрульна поліція.

За приписами пп. 4 п. 1 Розділу ІІІ Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України 06.11.2015 № 73, Департамент патрульної поліції відповідно до покладених завдань, у випадках, передбачених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 8 статті 121 КУпАП, працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а діють від імені органів Національної поліції.

Отже, відповідні працівники не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП, покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями частиною першою, другою, третьою, п`ятою, шостою і восьмою статті 122 КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.12.2019 у справі №724/716/16-а.

Враховуючи ту обставину, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову. Отже, доводи, викладені у позовній заяві, які стосуються правильності застосування норм права при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноваженою особою, не підлягають оцінці у, виходячи з того, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому і законність його дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.

При цьому, суд зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного, викладеною у постанові від 28 листопада 2019 року у справі № №826/12172/18.

Враховуючи наведене, та на підставі ст.ст. 7, ч. 2 ч. 1 ст. 122, 245, 251, 252, 258, 268, 279, 280, 283, 285 КУпАП, ст. ст. 72-77, 245-246, 286, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора, лейтенанта поліції Сопіта Артура Володимировича про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук