Справа № 607/18869/22
Суддя: Делікатна Л. В.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2023 Справа №607/18869/22

Провадження №2а/607/70/2023

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Делікатної Л.В.

при секретарі с/з Скалі В.І.

за участю сторін:

представника відповідача Кондрат Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Тернопіль позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6311438 від 21 грудня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР №6311438 від 21 грудня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення прийнята із порушенням вимог чинного законодавства, висновки інспектора є несправедливими, недоведеними, необґрунтованими й такими, що не відповідають дійсності, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, оскільки висновок вказаний у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджений належними та допустимими доказами. Станом на 21 грудня 2022 року дорожня розмітка 1.3 була відсутня, що підтверджується, зокрема, відеозаписом наданим працівниками поліції для огляду на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення. У разі якщо дорожню розмітку і було нанесено, вона не була очевидно видимою для учасників дорожнього руху, через засипання брудом та снігом її не можливо було побачити. Відсутні докази на підтвердження факту керування транспортним засобом саме позивачем, а не будь-якою іншою особою, яка має право керувати транспортним засобом. Позивач транспортним засобом не керував, а лише забирав його з місця паркування, водієм транспортного засобу була інша особа. Автомобіль перебував під керуванням ОСОБА_2 , який проводить підприємницьку діяльність на території парку Національного відродження. Транспортний засіб він залишив припаркований, у попередньо обумовлений з Позивачем час, та після того як передав ключі Позивачу пішов у своїх справах. Зазначені обставини Позивач повідомляв під час розгляду справи, вказував, що доказів керування автомобілем саме ним немає, оскільки на відео начебто вчиненого правопорушення відсутнє зображення Позивача чи будь-які інші дані, які дозволяють ідентифікувати його. Відповідно до закону обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. Проте у постанові не вказано жодних доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення. На місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, під час надання для огляду відеозапису, інспектором патрульної поліції використовувався власний мобільний телефон, чого працівники поліції не заперечували, що вказує на те, що відеофіксація імовірно також проводилася на приватний телефон працівника поліції. Однак в постанові немає відомостей про технічний засіб, яким здійснено такий відеозапис, а лише зазначено д.н.з. транспортного засобу у якому начебто був розмішений відеореєстратор, також до постанови не додано будь-яких інших доказів, які б підтверджували вчинення Позивачем відповідного правопорушення. Єдиним доказом вчинення правопорушення є сама постанова, яка є предметом спору і не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів, оскільки є лише формою фіксації правопорушення. Окрім того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор патрульного поліції першопочатково говорив про нібито допущення Позивачем порушення вимог заборонного знаку, а згодом почав стверджував, що Позивач порушив вимоги дорожньої розмітки. Вказане, у свою чергу, свідчить про суперечливу поведінку та упереджене ставлення працівників поліції. Зазначене підтверджується також і тим, що працівники поліції залишили усі пояснення та заперечення Позивача поза увагою.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте надіслав на адресу суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позов, згідно якого представник відповідача вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається із оскаржуваної постанови, позивач 21 грудня 2022 року о 17 год. 14 хв. по вул. 15 Квітня, 1А у м. Тернополі, керуючи автомобілем HONDA CR-V д.н.з. НОМЕР_1 перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Вважає такими, що не заслуговують на увагу та спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності твердження позивача, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, пославшись на доводи, викладенні у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та відзив на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду даної справи, судом встановлено, що 21 грудня 2022 року поліцейським УПП в Тернопільській області капралом поліції Кулик Н.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР №6311438, згідно якої 21 грудня 2022 року о 17.14 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Тернополі, по вул. 15 Квітня, перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР - порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Вимогами пункту 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі якихсуд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись положеннями ч. ч. 1, 3-5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилання на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що до неї додано відео з н/к 472405 та відео з службового реєстратора службового транспортного засобу.

Зазначене відео, в якості доказу, долучено представником відповідача до відзиву на позов, на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд, дослідивши надане відео, встановив, що на ньому відсутні дані, які б вказували, що за кермом автомобіля, який перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, був ОСОБА_1 , так само, як і не можливо ідентифікувати, що це був саме транспортний засіб Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 . Подальше спілкування поліцейських із позивачем, яке зафіксовано на н/к НОМЕР_2 , розпочинається з моменту, коли інспектор підходить до припаркованого транспортного засобу, за кермом якого сидить ОСОБА_1 .

Отже, наданими представником відповідача відео із н/к НОМЕР_2 та реєстратора службового транспортного засобу працівників поліції не підтверджено факт керування 21 грудня 2022 року о 17.14 хв. ОСОБА_1 транспортним засобом Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 та порушення ним п.34 ПДР.

Також, представником відповідача до відзиву долучено схему організації дорожнього руху на перехресті вул. 15 Квітні - Злуки - Купчинського, на якій відображено дорожню розмітку 1.3 в місці, зазначеному в оскаржуваній постанові, проте цією схемою не підтверджено порушення п. 34 ПДР ОСОБА_1 .

При прийнятті рішення у даній справі суд враховує і те, що Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 26 квітня 2018 року висловив правову позицію в постанові по справі № 338/1/17, згідно якої постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Тому, посилання на неї як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений і тому таке рішення має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті зазначеного - дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Беручи до уваги вказане вище, суд дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові від 21 грудня 2022 року не підтверджується жодним належним і допустимим доказом.

Таким чином, оскільки відповідачем не надано суду належних доказів на спростування доводів позивача, та підтвердження вчинення ним вказаного в оскаржуваній постанові правопорушення, а будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, тому, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Окрім цього, частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією від 23 грудня 2022 року за №0.0..1 Приймаючи до уваги, що суд задовольняє позов, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 496 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 20, 72, 73, 74, 76, 77, 90, 139, 243-246, 257, 258, 260, 262 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР №6311438 від 21 грудня 2022 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання вимог п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, адреса: м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24, .

Головуючий суддяЛ. В. Делікатна