Справа № 480/2556/22
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2023 року Суми Справа № 480/2556/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
до - Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області,
про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Суть спору, позиція сторін. Процесуальні дії у справі, заяви та клопотання.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач постійно проживав у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 не менше 3 років. По досягненню 54 років позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 6 років, відповідно до норми п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України № 796-ХІІ, оскільки в нього було більше 29 років страхового стажу. Відповідач прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії, оскільки документами не підтверджено факт проживання позивача в зоні добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років. Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду.
05.04.2022 судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
20.06.2022 до суду надійшла заява відповідача, в якій повідомлено про неможливість надання копій матеріалів пенсійної справи позивача та рекомендовано витребувати такі матеріали в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області. 22.06.2022 судом було постановлено ухвалу про витребування доказів.
24.06.2022 відповідач подав відзив на позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відзив обґрунтовано тим, що рішення по відмову в призначенні позивачу пенсії прийнято відповідачем правомірно, оскільки документами підтверджено факт проживання позивача в зоні добровільного відселення станом на 01.01.1993 тільки 6 місяців і 2 дні, чого не достатньо для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку. Наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи надає право на користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, які стосуються лікування, харчування, поліпшення житлових умов тощо, проте лише посвідчення недостатньо для визначення права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.
24.06.2022 до суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в якості другого відповідача.
11.07.2022 та 21.07.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області надійшло клопотання з копіями матеріалів пенсійної справи позивача.
16.02.2023 судом було постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі другого відповідача.
Встановлені судом обставини справи.
19.01.2022 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком шляхом реєстрації заяви на порталі Електронних послуг Пенсійного фонду України (а.с. 6).
Разом із заявою позивачем було надано копії: трудової книжки; військового квитка; довідки Богданівського старостинського округу Виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 17.01.2022 за № 41, відповідно до якої позивач зареєстрований та проживає в с. Богданівка Шосткинського району Сумської області з 16.01.1968 по 28.10.1986 та з 24.07.2015 по даний час (а.с. 44); посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорії серії НОМЕР_1 від 19.10.2010 (а.с. 50).
На переконання позивача, йому протиправно не призначили пенсію, тому він звернувся до суду з даним позовом.
Висновки суду та їх мотиви.
Щодо проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення.
Відповідно до норми п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону № 796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.
Приписом абз. 3 п. 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51, було передбачено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали на території зони гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 01.01.1993 прожили на території зони гарантованого добровільного відселення не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, за умови що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3-х років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, cерія Б.
Нормою ст. 65 Закону № 796-ХІІ встановлено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Згідно із частинами 3, 4 ст. 15 Закону № 796-ХІІ підставами для визначення статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.
Підпунком 7 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 встановлено, що документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком потерпілим від Чорнобильської катастрофи зі зменшенням пенсійного віку є: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі ст. 55 Закону № 796-ХІІ).
З аналізу наведених норм слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом про статус постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".
Довідки про період проживання та роботи на території зони гарантованого добровільного відселення є лише підставою для визначення в установленому порядку статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Суд наголошує на тому, що наявність у позивача на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії дійсного посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, свідчить про те, що уповноваженим суб`єктом було вже визнано, що період проживання (роботи) позивача станом на 1 січня 1993 року становить більше 3 років.
Постановою Кабінету Міністрів УРСР № 106 від 23.07.1991 с. Богданівка Шосткинського району Сумської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
Судом встановлено, що позивач народився та зареєстрований в с. Богданівка Шосткинського району Сумської області, у 2010 році йому було видано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, cерії Б.
Отже, позивач станом на 01.01.1993 проживав у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.
Щодо правомірності рішення відповідача.
Відповідно до норми п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсія надається із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Приписом ст. 26 Закону № 1058-IV встановлено, що починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2022 по 31.12.2022 - не менше 29 років.
Рішення про відмову в призначенні пенсії мотивовано тим, що позивач станом на 01.01.1993 не прожив в зоні гарантованого відселення 3 роки, обставини щодо дотримання позивачем інших вимог для призначення пенсії за п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ відповідачем не заперечуються.

Судом встановлено, що вік позивача (на момент звернення до відповідача з заявою -19.01.2022) складав 54 роки (16.01.1968 р.н.), його страховий стаж - 32 роки. Посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт того, що позивач станом на 01.01.1993 проживав у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років. Довідка Богданівського старостинського округу Виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 17.01.2022 за № 41 підтверджує факт проживання позивача у цій зоні додатково не менше 6 років. Отже, позивач має право на призначення пенсії за п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ у 54 роки зі зменшенням пенсійного віку на 6 років.

Тому рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно не відповідає критеріям правомірності, встановленим нормою ч. 2 ст. 2 КАС України, в тому числі, стосовно обгрунтованості рішення.

Щодо належного способу захисту.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати спірне рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію.

Відповідно до пункту 4 частини другої, частини четвертої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, врахування суб`єктом владних повноважень правової оцінки спірного питання, наданої судом у рішенні з адміністративної справи, є обов`язком такого суб`єкта при вирішенні питання, з якого звернувся позивач.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На підставі вищевикладеного, суд, з урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, та крім визнання протиправним та скасування рішення відповідача, зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

Вимога позивача зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу з 17.01.2022 та провести нарахування і її виплату задоволенню не підлягає, оскільки відповідач, на виконання цього рішення суду, не враховував факту того, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорії підтверджує факт постійного проживання позивача станом на 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, та не приймав рішення про призначення пенсії, з урахуванням даного факту.

З урахуванням того, що захисту в адміністративному судочинстві підлягають виключно реально порушені права, а не ті, що можуть бути порушені в майбутньому, суд приходить до висновку про відмову в задоленні позовних вимог в цій частині.

Судові витрати.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, але даний спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, відповідно до норми ч. 8 ст. 139 КАС України, саме з нього підлягає стягненню на користь позивача у повному обсязі сплачений судовий збір у розмірі 992,4 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 25.01.2022 за № 01.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, 25009, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

5. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, 25009, ), за рахунок бюджетних асигнувань, 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 (сорок) коп. витрат по сплаті судового збору.

7. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

9. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано суддею 16.02.2023, оскільки з 06.02.2023 суддя перебував на лікарняному.

Суддя А.І. Сидорук