Справа № 520/11950/22
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 лютого 2023 року № 520/11950/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса: Держпром, 3 під.2 поверх, м. Харків, 61022), щодо обмеження призначеної ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце реєстрації та проживання: , АДРЕСА_2 ), пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

-зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса: Держпром, 3 під. 2 поверх, м. Харків, 61022 ) виплачувати пенсію ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ), перераховану на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року у справі №520/27708/21 з 01.12.2019 року, без обмеження максимального розміру, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ОСОБА_1 є пенсіонером МВС України та з 01 травня 2004 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, о/с №100/27400, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 , виданим УФРЕ УМВС в Харківській області 24.05.2004 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду 21 серпня 2018 року у справі №2040/5708/18, дії ГУ ПФУ в Харківській області визнано протиправними щодо зменшення пенсії за вислугу років з 90% до 70% від основного грошового забезпечення та зобов`язало провести перерахунок пенсії в розмірі 90% від основного грошового забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду 04 серпня 2022 року у справі № 520/27708/21 адміністративний позов до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволений частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача, та зобов`язало відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , у розмірі 90% грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, статті 9 Закону 2011-XII та з врахуванням положень Постанови №988, згідно оновленої довідки Державної установи «Територіальне медичне обєднання Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області» №100/27400 (вих..№33/41-4159) від 04.11.2021 р., з урахуванням раніше проведених платежів, здійснивши нарахування та виплату компенсації за несвоєчасну виплату пенсії з 01.12.2019 року згідно з постановою КМУ №159 від 21.02.2001 року.

Вказані вище рішення суду набрали законної сили.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року у справі №520/27708/21, відповідач провів перерахунок пенсії у розмірі 90% від грошового забезпечення з 01 грудня 2019 року, загальний розмір якої склав -20498,07 грн., який обмежено десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність розмір пенсії - 16380 грн. Вищенаведений факт підтверджується розрахунками пенсії за вислугу років, які були надані пенсійним органом.

07 листопада 2022 року, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з письмовою заявою про перерахунок пенсії з 01.12.2019 року по теперішній час без обмеження максимального розміру пенсії, згідно з чинним законодавством.

Листом від 17.11.2022 №11722-19558/0-03/8-2000/22 ГУ ПФУ в Харківській області повідомило, що підстав для проведення перерахунку Вашої пенсії без обмеження максимальним розміром пенсії, відсутні, а рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2022 № 520/27708/21 не покладено зобовязання її максимальним розміром пенсії.

Позивач вважає таке обмеження протиправним, оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано неконституційною норму, яка передбачала обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 7 Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня 2019 року -1497 гривні, з 1 липня - 1564 гривень, з 1 грудня - 1638 гривень.

Згідно зі статтею 7 Закону України від 14.11.2019 № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня 2020 року - 1638 гривні, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.

Стаття 7 Закону України від 15.11.2020 № 1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» вказує, що у 2021 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня 2021 року - 1769 гривні, з 1 липня - 1854 гривень, з 1 грудня - 1934 гривень.

Відповідно до статті 7 Закону України від 2.12.2021 № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня 2022 року - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривень.

З урахуванням обмеження її виплати, встановленої статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-УІ (далі - Закон №3668-УІ), що становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, пенсія позивача, яка складає після перерахунку - 20498,07 гривень, відповідачем обмежена:

У 2019 році з 1 грудня - до 16380 гривень.

У 2020 році з 1 січня - до 16380 гривень, з 1 липня - до 17120 гривень, з 1 грудня - до 17690 гривень.

У 2021 році з 1 січня - до 17690 гривень, з 1 липня - до 18540 гривень, з 1 грудня - до 19340 гривень.

У 2022 році з 1 січня - до 19340 гривень, з 1 липня - до 20270 гривень, з 1 грудня - до 20930 гривень, без її індексації в порушення рішення суду.

Предметом спору у цій справі є правомірність обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-ХІ1.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-УІ, який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-УІ максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про статус народного депутата України», «;Про Національний банк України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення», «;Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, Законом № 3668-УІ внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262- XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-УІ, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Таким чином, з 20.12.2016 констатується відсутність частини сьомої статті 43 в Законі №2262-ХІІ, яка з вказаної дати втратила чинність.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми- принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3 668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-ХІІ, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-УІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Проте, відповідно до абзацу 1 п.2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановлений цім Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

З огляду на вказану норму приписи Закону №3668-УІ не розповсюджується на пенсію позивача, оскільки остання позивачу призначена з 30.12.2005 року, тобто до набрання чинності цим Законом.

Такий висновок відповідає також застосуванню зазначених вище норм права Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2019 (справа №127/4270/17) та від 3 жовтня 2018 (справа 127/4267/17).

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-УІ - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону№3 668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку ( Постанова верховного суду по справі № 400/208.5/19 від 16.12.2021р.), що вони явно суперечать один одному, та фактично констатував відсутність обмеження пенсії 10 МПМ, з моменту рішення КС 7-рп/2016р. від 20.12.16р., так як формулювання в Законі №3668 є тотожним з уже відміненим КС 7-рп/ 2016 році.

Натомість на неправомірність обмеження максимального розміру пенсії Верховний Суд чітко наголошував в численних постановах які, в силу ч.5 ст.242 КАУ України є обов`язковими, зокрема: постанова Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №522/3093/17; постанова Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №522/16881/17; постанова Верховного Суду від 17.05.2021 у справі №343/870/17;постанова Верховного суду від 03.10.2018 у справі №127/4267/17;постанова Верховного Суду від16.10.2018справа №522/16882/17;постанова Верховного Суду від 31.01.2019 справа №638/6363/17;постанова Верховного Суду від 12.03.2019 справа №522/3049/17;постанова Верховного Суду від 15.04.20198 справа №127/4270/17;постанова Верховного Суду від 09.09.2019 справа №463/925/17;постанова Верховного Суду від23.10.2019 справа №522/6739/17;постановаВерховного Суду від 05.02.2020 у справі №815/357/18

Таку ж правову позицію висловив Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 11.07.2022 року, змінюючи попередні судові рішення у справі №620/613/21 у частині мотивів задоволення позовних вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-УІ.

Тому обмеження Головним управління Пенсійного фонду України Харківській області максимального розміру пенсії позивачу , право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Такий висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові 16 грудня 2021 року у справі №400/2085/19.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов -задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса: Держпром, 3 під.2 поверх, м. Харків, 61022), щодо обмеження призначеної ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце реєстрації та проживання: , АДРЕСА_2 ), пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса: Держпром, 3 під. 2 поверх, м. Харків, 61022 ) виплачувати пенсію ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ), перераховану на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року у справі №520/27708/21 з 01.12.2019 року, без обмеження максимального розміру, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. З, пов. 2, м. Харків, 61022, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн.40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.