Справа № 240/24645/22
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року м. Житомир справа № 240/24645/22

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) із позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-VІ за заявою №1427 від 12 вересня 2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити йому дострокову пенсію за віком відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-VІ за заявою №1427 від 12 вересня 2022 року.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.09.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-VІ, однак отримав відмову у її призначенні, мотивовану відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців. Однак, позивач наголошує, що розмір його пільгового стажу за Списком № 2 становить 14 років 01 місяць та 26 днів, що у свою чергу дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Прийняте рішення про відмову у призначенні пенсійного забезпечення на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку вважає неправомірним та таким, що суперечать чинному законодавству.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу строк, для подання відзиву на позов.

05.01.2022 до суду надійшов відзив представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на позовну заяву, в якому зауважує, що до матеріалів справи не надано жодного доказу порушеного права позивача саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач 1, Пенсійний фонд). При цьому вказує, що до стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, не враховано періоди роботи позивачу, згідно з довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 39, № 64, № 65 від 22.08.2022, оскільки між записами трудової книжки та даними в уточнюючих довідок є розбіжність, а саме: згідно з записами трудової книжки позивач працював на посаді "варильщика", а згідно з довідок від 22.08.2022 № 39, № 64 та наказів про результати проведеної атестації (вперше було проведено 27.12.1999 та 11.05.2005) зазначено посаду "асфальтобетонщик-варильник". Зазначають, що у наданих довідках не зазначено підстави видачі, які могли б підтвердити зайнятість, тривалість, характер та належність виконуваних робіт до робіт зі шкідливими умовами праці.

Разом з відзивом на позов, представником Пенсійного фонду подано до суду клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке ухвалою суду від 18.01.2023 задоволено та встановлено співвідповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

08.02.2023 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 2) надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки у трудовій книжці позивача не зазначені відомості про умови праці, а саме: про зайнятість в шкідливих та важких умовах праці повний робочий день, а тому підтвердження спеціального трудового стажу має відбуватися на підставі уточнюючих довідок підприємств. Однак, як пояснив представник відповідача 2, до пільгового стажу не зараховано період роботи позивача з 26.03.1992 по 27.04.1998 та з 05.07.2002 по 03.02.2005, у зв`язку із невідповідністю пільговим довідкам та посадам професій, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 за №36 та від 11.03.1994 № 162, а також переліку атестованих місць та професій.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 12.09.2022 позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-VІ. До поданої заяви позивач додав копію документів на підтвердження пільгового стажу.

На момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах позивачу було повних 56 років.

За результатами розгляду заяви, рішенням відповідач 2 № 74 від 19.09.2022 позивачу відмовлено у призначення пенсії за віком відповідно до пункту 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи - 12 років 6 місяців.

У свою чергу, про прийняте відповідачем 2 рішення, позивача повідомлено відповідачем 1 (листом №0600-0212-8/73407 від 27.09.2022).

Вважаючи такі дії Пенсійного фонду протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Абзацом першим ч.2 ст.24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" від 24.06.2016 №461 затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХХІІ (далі - Закон №1788-ХХІІ, у редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів.

Відповідно до п."б" ст.13 Закону №1788-ХХІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Чоловікам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, встановленого абзацом першим частини 1 статті 26 Закону України №1058-IV.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Пунктом другим ч.2 ст.114 Закону №1058-IV передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (п.3 Порядку №383).

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Як вже зазначалося, підставами для відмови у задоволенні заяви позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV слугували відсутність необхідного трудового стажу.

Так, у пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (п.20 Порядку №637).

Проаналізувавши нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд вважає за необхідне вказати, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону України «Про пенсійне забезпечення», мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-XII).

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 вказаної Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Підпунктом 4.1 пункту 4 Інструкції №58 визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно п.4 до постанови Кабінету міністрів України «Про трудові книжки працівників» № 301 від 27.04.1993 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

За відомостями відображеними у трудовій книжці, позивач виконував роботу на підприємстві із шкідливими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема:

- у період з 26.03.1992 по 27.04.1998 на посаді варильщика в комбінаті підсобних підприємств на АБЗ Кошарище Житомирського облавтодору (запис п.7-9);

- у період з 05.07.2002 по 03.02.2005 на посаді варильщика філії "Кошарицька промислова база "ДП Житомирській облавтодор" (запис п.12-13);

- у період з 27.03.2007 по 31.05.2011 на посаді асфальтобетонника - варильника філії "Кошарицька промислова база" ДП Житомирській облавтодор (п.18-19);

- у період з 01.06.2011 по 30.06.2020 на посаді асфальтобетонника філії "Житомирська ДЕД" Житомирській облавтодор ( запис п.20- 22).

Як свідчать матеріалами справи позивачу не зараховано до пільгового стажу періоди роботи, зокрема періоди роботи:

- з 26.03.1992 по 27.04.1998 на посаді варильщика в комбінат підсобних підприємств на АБЗ Кошарище Житомирського облавтодору;

- з 05.07.2002 по 03.02.2005 на посаді варильщика філії "Кошарицька промислова база" ДП Житомирській облавтодор.

Щодо незарахування позивачу періоду роботи 26.03.1992 по 27.04.1998 та 05.07.2002 по 03.02.2005 на посаді варильщика в комбінаті підсобних підприємств на АБЗ Кошарище Житомирського облавтодору, слід відмітити наступне.

За відомостями відображеними у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 25.07.1984 позивач у період з 26.03.1992 по 27.04.1998 та з 05.07.2002 по 03.02.2005 працював на посаді варильщика (3 та 4 розряду) в комбінаті підсобних підприємств на АБЗ Кошарище Житомирського облавтодору (записи у трудовій книжці відображені за номерами 7-9 та 12-13 містять посилання на відповідні накази та печатки).

Крім того, вказаний період роботи позивача підтверджений також наступними документами:

- довідками філії "Зарічанська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор": від 22 червня 2021 року № 44 та від 22 серпня 2022 року № 39. Відповідно до зазначених довідок, ОСОБА_1 працював в Комбінаті підсобних підприємств на АБЗ Кошарище Житомирського облавтодору в період з 26.03.1992 по 27.04.1998 та виконував роботу асфальтобетонника - варильника, що передбачена Списком № 2 розділ XXVII позиція 222290000а-11141, код КП, підстава постанова Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994, пільговий стаж 6 років 1 місяць 1 день. Вказана довідка видана на підставі, наказу про прийняття на роботу №27 лс від 27.03.1992 та наказу про переведення № 18 о/с від 28.04.1998;

- довідки філії "Зарічанська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" від 04.08.2021 № 60 та від 22.08.2022, також підтверджує той факт, що ОСОБА_1 дійсно працював на Комбінаті підсобних підприємств на АБЗ Кошаршце Житомирського облавтодору в період з 26.03.1992 (наказ № 27 лс від 27.03.1992) по 27.04.1998 (наказ № 18 ос від 28.04.1998) та виконував роботу асфальтобетонщика - варильника;

- довідки філія "Житомирська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" від 26 липня 2021 року № 101 та від 22 серпня 2022 року № 64 відповідно до яких ОСОБА_1 працював в філії "Кошарицька промислова база" ДП "Житомирський облавтодор" у період з 05.07.2002 по 03.02.2005, виконував роботу асфальтобетонник - варильник, що передбачена Списком № 2 розділ XXVII підрозділ 27А, підстава постанова Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016. Вказані довідки видані на підставі наказу про переведення з "Житомир Дорбудкомплект" № 2-к від 05.07.2002 та наказу про звільнення з роботи з філії "Кошарицька промислова база" № 3-к від 03.02.2005.

Крім того, довідки філії "Житомирська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" від 26 липня 2021 року № 101 та від 22 серпня 2022 року № 64 підтверджують пільговий стаж (04 роки 02 місяці 04 дня) позивача у період з 27.03.2007 по 31.05.2011 (наказ про прийняття на роботу до філії "Кошарицька промислова база" № 5-к від 27.03.2007, наказ про звільнення з роботи по переведенню до філії Житомирська «ДЕД» № 10-к від 31.05.2011 та на підставі додаткових відомостей, зокрема довідки про приєднання філії "Кошариська промислова база" ДП "Житомирський облавтодор" до філії "Житомирська ДЕД" ДП " Житомирський облавтодор".

Втім, як свідчить розрахунок Пенсійного фонду до пільгового стажу роботи позивача зараховані лише період роботи: з 27.03.2007 по 10.07.2010 (3 роки 4 місяці 14 дні); з 12.07.2010 по 31.05.2011 (11 місяців) та з 01.06.2011 по 23.09.2012 (1 рік 4 місяці).

Вищевказані довідки містять відповідні реквізити: назву підприємства яким видані та його відомості (місце складення), назву документу, дату та номер, прізвище, ім`я, по батькові особи, якій видається, текст довідки, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, якою складені та печатки підприємств, а також не відкликані, не скасовані організаціями, якими були видані.

Разом з тим, довідками філії "Зарічанська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" від 22 червня 2021 року № 46 та від 22 серпня 2022 року № 42 підтверджується, що атестація робочого місця за професією асфальтобетонщик - варильник вперше була проведена в 1999 році. Вказана довідка видана на підставі копії наказу № 150 від 27.12.1999 та висновку державної експертизи умов праці.

Крім того, проведення атестації робочого місця підтверджується довідками філії Житомирська "ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" від 22 червня 2021 року № 81 та від 22 серпня 2022 року № 61. За змістом довідок, атестація робочих місць за умовами праці по філії "Кошарицька промислова база" ДП "Житомирський облавтодор" вперше була проведена 11 липня 2005 року. Вказані довідки видані на підставі наказу № 70/1 від 11 липня 2005 року "Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці" та висновку по результатах експертизи якості атестації робочих місць за умовами праці від 01.12.2005. Разом з тим, довідками філії Житомирська "ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" від 22 червня 2021 року № 82 та від 22 серпня 2022 року № 62 підтверджується, що атестація робочих місць за умовами праці по філії "Кошарицька промислова база" філія "Житомирська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" вперше була проведена 14 грудня 2015 року, які видані на підставі наказу № 182 від 14 грудня 2015 року "Про результати атестації робочих місць по філії "Житомирська ДЕД" та висновку головного експерта по результатах експертизи якості атестації робочих місць за умовами праці від 22.12.2015 № 10-227.

Також, матеріали справи містять відомості про те, що в період з 2011 по 2020 роки за відсутністю обсягів роботі по виготовленню асфальтобетонної суміші, підприємство працювало неритмічно, вказана інформація підтверджена довідками філії "Житомирська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" № 128 від 22.09.2021 та від 22.08.2022 № 63.

Крім того, як свідчать докази у справі, відповідачем 1 проведено перевірку обґрунтованості довідки "Про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" № 44 від 22.06.2021. При перевірці Пенсійним фондом використовувалися: відомості по нарахуванню заробітної плати з березня 1992 року по квітень 1998 року та накази особового складу.

За результатами проведеної перевірки уповноваженими посадовими особами Пенсійного фонду складено акт №2974 від 01.10.2021, за замістом якого під час перевірки встановлено, що відповідно до наказу №27 лс від 27.03.1992 позивача прийнято на посаду варильщика (3 роз.) на ОСОБА_2 та відповідно до наказу №18ос від 28.04.1998 позивача з 28.04.1998 переведено за його згодою оператором котельні по 4 роз. з доплатою до 50% основної тарифної ставки за суміщенням професії варщика. Відповідно до відомостей про нарахування заробітної плати з березня 1992 року по квітень 1998 року позивач отримував заробітну плату, згідно займаних посад. Таким чином, достовірність вказаної довідки перевірена Пенсійним фондом, недостовірність документів наданих підприємством на перевірку посадовими особами Пенсійного фонду не виявлено.

Так, під час розгляду спірних правовідносин, слід відмітити, що підставами для відмови у зарахуванні до пільгового стажу період роботи з 26.03.1992 по 27.04.1998 та з 05.07.2002 по 03.02.2005 на посаді варильщика в комбінат підсобних підприємств на АБЗ Кошарище Житомирського облавтодору слугував факт невідповідності запису у трудовій книжці назви посади "варильник" довідкам наданим позивачем на підтвердження пільгового стажу, в яких посаду позивача зазначено, як асфальтобетонщика - варильник.

Втім суд не приймає до уваги вказані твердження Пенсійного фонду та вважає за необхідне відмітити, що постанова Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, яка була чинною в оспорюваний період роботи та передбачала такі професії як "Варильщики, варщики (отварщики) и их помощники" (мовою оригіналу) та "Асфальтобетонщики (асфальтировщики, автогудронаторщики, битумизаторы, варильщики, гудронаторщики, операторы, гудронаторы, форсунщики)" (мовою оригіналу)", про що і зазначено у трудовій книжці позивача та у підтверджуючих пільговий період наданих позивачем довідках, а тому вказані припущення Пенсійного фонду, не можуть слугувати підставою для неврахування періоду роботи за вказаною професією у пільговий стаж для призначення пенсії позивачу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем 2 безпідставно не зараховано до пільгового стажу позивача період роботи з 26.03.1992 по 27.04.1998 та з 05.07.2002 по 03.02.2005 на посаді варильщика в комбінаті підсобних підприємств на АБЗ Кошарище Житомирського облавтодору, оскільки формальні неточності не можуть бути підставою для незарахування періоду роботи до пільгового стажу особи.

Крім того, суд наголошує, що ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової книжки, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Також, як вже зазначалося, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи щодо якої внесені такі відомості.

Таким чином суд вказує, що позивач не може нести відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок. Формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При цьому, слід наголосити, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач 2 при винесені оскаржуваного рішення не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Проаналізувавши вищевикладене, слідує висновок, що порушення правил ведення трудової книжки, не може впливати на особисті права її власника та не може нести негативні наслідки у зв`язку із допущенням порушень вимог п.п. 2.3, 2.4 Інструкції при заповненні трудової книжки роботодавцем.

Дана правова позиція щодо відповідальності за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного адміністративного суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Відтак, підставою для підтвердження трудового стажу у особи, є записи (відомості) зазначені у трудовій книжці, а не дотриманням усіх формальних вимог при її заповненні.

Слід наголосити, що відповідач 2 при прийняті рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивачу не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту саме зайнятості особи у оскаржуваний період, а неправильність записів у трудовій книжці.

Отже, на думку суду, матеріалами справи у повному обсязі підтверджено, що позивач у вказаний період працював на підприємстві зі шкідливими умовами праці, зайнятість на яких дає право йому на пенсію за віком на пільгових умовах.

Щодо позовної вимоги стосовно зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно з списку №2 відповідно до пп.2 п.« 2» ст.114 Розділу XIV-I Закону №1058-IV слід вказати наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 затверджено в тому числі список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно якого газорізальник та електрозварник відносяться до таких посад.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що його стаж, як працівника, що зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць становить 14 років 01 місяць 26 дні.

Разом з тим, записами трудової книжки підтверджено, що позивач працював на посадах варильщика та асфальтобетонника - варильника, які відносяться до посад із шкідливими і важкими умовами праці.

Тобто пільговий стаж позивача складає більше 12 років 6 місяців, передбачених п.2 ч.2 ст.114 Закону №1788-ХХІ, який дає право останньому на пенсію за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині вищевказаних періодів роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду до суду не надано, при цьому слід врахувати, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відтак, відповідно статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04, рішення від 19.02.2009 року, п. 33) повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини справи, які підтверджені відповідними доказами, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (як суб`єкта владних повноважень, який за принципом екстериторіальності прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу) щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-VІ за його заявою №1427 від 12 вересня 2022 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (як суб`єкта владних повноважень, на обліку якого перебуває позивач та до якого звертався із заявою про призначення пенсії) призначити позивачу пенсію за віком відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-VІ, з 12 вересня 2022 року - дати звернення із заявою.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн, який належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003. ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп.Соборний, 158-б, м.Запоріжжя, 69005. ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-VІ за його заявою №1427 від 12 вересня 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-VІ, з 12 вересня 2022 року - дати звернення із заявою.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 17 лютого 2023 р.