Справа № 520/9697/21
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 520/9697/21 Суддя (судді) першої інстанції: Амельохін В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмового провадження апеляційну скаргу Керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2021 р. у справі за адміністративним позовом Керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Керівник Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача укласти з Департаментом культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації охоронний договір про пам`ятку історії місцевого значення - будинок літ. "А-1" по АДРЕСА_1 на умовах та у порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини" від 28.12.2001 № 1768.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 матеріали адміністративного позову передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2021 відмовлено у прийнятті до провадження Окружного адміністративного суду міста Києва справи № 520/9697/21 та повернуто справу до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2021 прийнято справу № 520/9697/21 до провадження та залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення її недоліків.

15 листопада 2021 року позивачем на виконання вимог ухвали суду від 25.10.2021 подані документи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2021 р. позовну заяву повернуто.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції про повернення позовної заяви, Керівник Київської окружної прокуратури м. Харкова подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у письмовому провадженні на 15.02.2023.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до норм ч. 2 ст. 312 КАС України.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокуратури підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що саме лише посилання прокурора у позовній заяві на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки, за змістом абз. 2 частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва. Суд дійшов висновку про необґрунтованість прокурором права звернення до адміністративного суду в інтересах держави.

Апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає наведеним вимогам, судом неправильно застосовано норми матеріального (ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»). Суд першої інстанції не врахував, що Департамент взагалі не виконав повноважень, передбачених ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини», спрямованих на здійснення контролю за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини, зокрема, не вніс припис відповідачу щодо усунення порушень Закону.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Так, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

Приписами частини 3 статті 23 Закону № 1697-VII, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статі.

При цьому, частиною 4 статті 23 Закону № 1697-VII, передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до приписів частин 3-4 статті 53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 53 КАС України, визначено, що у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

Тож, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя.

Колегія суддів наголошує на тому, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Із змісту позовної заяви вбачається, що керівник Київської окружної прокуратури міста Харкова звернувся в інтересах держави, у зв`язку з бездіяльністю Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації щодо забезпечення дієвих та належних заходів, які б у повній мірі забезпечили виконання вимог чинного законодавства, збереження та відновлення пам`ятки місцевого значення, зокрема, пред`явлення позову зобов`язального характеру.

Положеннями частини другої статті 6 Закону України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 року № 1805-III, передбачено, що до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини, зокрема, належить: забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; укладення охоронних договорів на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону; застосування фінансових санкцій за порушення цього Закону.

Частиною 1 статті 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини", передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Суд першої інстанції звернув увагу на тому, що на повідомлення Київської окружної прокуратури м. Харкова від 27.04.2021 № 50-101-856вих-21, у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Департамент листом від 30.04.2021 № 05-25/1110, повідомив, що Департамент культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації вбачає за доцільне підтримати прокурора у захисті інтересів держави шляхом пред`явлення відповідного позову. З огляду на це, суд першої інстанції виснував, що саме лише посилання прокурора у позовній заяві на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки, за змістом абз. 2 частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

Проте, колегія суддів вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими, позаяк, Київською окружною прокуратурою м. Харкова під час вивчення питання дотримання пам`яткоохоронного законодавства щодо пам`яток історії, розташованих на території Київського району м. Харкова, направлено запит і отримано відповідь з Департаменту культури і туризму ХОДА (далі - Департамент) від 21.04.2021 про те, що низкою власників об`єктів нерухомості не укладені охоронні договори на будинки, які є пам`ятками історії місцевого значення. Зокрема, згідно з отриманою відповіддю, за адресою: АДРЕСА_1 розташований будинок, який перебуває на державному обліку як пам`ятка історії місцевого значення «Будинок, в якому з 1871 по 1931 р. жив 1.1. «Слатін», охоронний № 3093-Ха, занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 14.01.2021 № 10 (прийнята на облік відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів від 20.05.1991 № 142 під охоронним № 2399).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в Реєстрі 26.11.2015 та 27.11.2015 зареєстровано на праві власності по 1/2 частці нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 351,7 кв.м., розташованої по АДРЕСА_1, за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на підставі договорів купівлі-продажу № 1312 від 26.11.2015 та № 1314 від 27.11.2015.

Проте, в порушення вимог ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768, власником будівлі не укладено охоронний договір з Департаментом на вказану пам`ятку.

Прокурор визначив Департамент органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, оскільки до повноважень саме вказаного органу законом віднесено укладання охоронних договорів з власниками нерухомого майна, що є об`єктом культурної спадщини та обов`язок укладення такого договору передбачено ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Крім того, аналогічні повноваження передбачені п. п. 20 п. 5 Положення про Департамент культури і туризму ХОДА, затвердженого розпорядженням голови Харківської облдержадміністрації від 03.07.2020 № 416.

Державний інтерес у цій справі полягає у зупиненні порушень пам`яткоохоронного законодавства відповідачем, забезпеченні укладення ним охоронного договору на пам`ятку історії місцевого значення за адресою: АДРЕСА_1 з метою встановлення режиму використання пам`ятки та відповідальності відповідача за порушення такого режиму

Окружною прокуратурою відповідно до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», 27.04.2021 письмово повідомлено позивача про намір звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

З відповіді Департаменту від 30.04.2021 вбачається, що позовна заява з вищевказаних питань Департаментом не подавалась. Департамент вважає правомірними наміри прокурора у захисті інтересів держави шляхом пред`явлення відповідного позову у даному спорі.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції безпідставно ототожнив бездіяльність Департаменту та його обізнаність про існуючі порушення пам`яткоохоронного законодавства з отриманням повідомлення від прокурора від 27.04.2021 про зазначені порушення та намір звернутися до суду з відповідним позовом.

Так, суд першої інстанції не врахував, що Управління культури і туризму ХОДА (нинішня назва - Департамент культури і туризму ХОДА) ще 10.06.2019 (тобто за 2 роки до звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави) направив листа на адресу відповідача з метою вирішення питання про укладення охоронного договору, проте відповідачем не укладений відповідний договір з позивачем.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що Департамент взагалі не виконав повноважень, передбачених ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини», спрямованих на здійснення контролю за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини, зокрема, не вніс припис відповідачу щодо усунення порушень Закону.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, що призвело до порушення норм процесуального права.

За висновками колегії суддів, у даному випадку, позивачем було доведено наявність правових підстав для звернення до суду з позовом прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про зобов`язати вчинити дії. При цьому, також підлягає врахуванню й те, що відповідно до приписів частин 4 статті 53 КАС України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. Проте, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, суд окрім як на необхідність сплатити судовий збір, інших недоліків позовної заяви не вказував.

Згідно п. ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Тому, наявні підстави для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 243, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2021 р. - скасувати.

Справу направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко