Справа № 240/3533/23
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 лютого 2023 року м. Житомир справа № 240/3533/23

категорія 106020000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Майстренко Н.М., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Житомирській області про визнання протиправною відмови, стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому він просить:

- поновити пропущений процесуальний строк звернення до суду;

- визнати протиправною відмову Територіального управління Служби судової охорони у Житомирській області щодо виплати щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн., встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168;

- стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у Житомирській області на його користь щомісячну додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн. (у період з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30000,00 грн. щомісячно, у період з 19.07.2022 по 20.01.2023 включно у розмірі до 30000,00 грн. пропорційно часу проходження позивачем служби в розрахунку на місяць), встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168;

- стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у Житомирській області на його користь судові витрати.

Перевіряючи матеріали позовної заяви на відповідність їх вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам даної норми Кодексу з таких підстав.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу, частина 5 статті 122 КАС України передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України передбачено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 161 Закону України " Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.

На державних службовців Служби судової охорони поширюється дія Закону України "Про державну службу". Посади державних службовців Служби судової охорони відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством. Отже, проходження служби співробітниками Служби судової охорони є публічною службою.

Частиною 6 статті 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

ОСОБА_1 подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Позивач, обґрунтовуючи пропуск строків звернення до суду, посилається на норми Кодексу законів про працю України (далі - КзпП України) та зазначає, що строки, визначені ст. 233 вказаного Кодексу, можуть бути продовжені на строк дії карантину. Також зазначає, що 01.02.2023 ним подано рапорт до відповідача з вимогою виплатити з 24.02.2022 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, а 03.02.2023 відповідач надав відповідь, згідно якої йому було відмовлено у виплаті додаткової винагороди через відсутність коштів. Вважає, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначає позивач і про карантин, введений у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби.

Розглянувши вказані у заяві доводи позивача щодо поважності причин пропуску процесуального строку на звернення з даним позовом до суду, суд зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не погоджується з діями відповідача щодо невиплати спірної щомісячної додаткової винагороди, яка повинна нараховуватись під час проходження публічної служби, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати спеціальний процесуальний строк, передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України.

Як свідчить зміст позовної заяви та додані до позовної заяви документи, позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди з 24.02.2022.

Водночас до суду за захистом своїх прав позивач звернувся лише 10.02.2023, тобто з пропуском місячного строку, передбаченого чинним законодавством України.

Що стосується аргументів позивача про застосування до спірних правовідносин приписів КЗпП України, то судом враховується, що КЗпП України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни й поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Норми статті 233 КЗпП України регламентують строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду щодо вирішення трудових спорів. Із зазначеного слідує, що нормами КЗпП України унормовано вирішення саме трудових спорів.

На відміну від зазначеного, КАС України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, яким регламентовано, серед іншого, порядок вирішення спорів, що стосуються прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби.

Аналізуючи зазначене, можна дійти висновку, що норми КАС України регламентують розгляд спорів щодо порядку проходження саме публічної служби, а отримання грошової винагороди є складовою частиною проходження такої служби.

Наведене, на думку суду, виключає можливість застосування до спірних правовідносин ст. 233 КЗпП України, якою передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Позивачем був пропущений місячний строк для звернення з позовом до суду саме у відносинах, пов`язаних з проходженням публічної служби.

З приводу посилання позивача на карантинні обмеження, введені на території України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, як на поважну причину пропуску ним строку на звернення до суду, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Зміст вищезазначеної норми свідчить, що встановлений з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) карантин може бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку на звернення з даним позовом до суду виключно у випадку, якщо пропуск цього строку був зумовлений впровадженими у зв`язку з карантином обмеженнями.

ОСОБА_1 у заяві про поновлення процесуального строку не наведено, які саме карантинні обмеження перешкоджали йому особисто в реалізації процесуальних прав та унеможливили його своєчасне звернення до адміністративного суду.

Також слід зазначити, що запровадження воєнного стану є безумовною підставою, яка відповідно до частини 1 статті 121 КАС України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку.

Разом з тим, питання поновлення строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку звернення до суду у всіх абсолютно випадках.

З огляду на викладене, позивачем не вказано непереборних та об`єктивних перешкод, труднощів, які у сукупності із введенням воєнного стану, не залежали від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що намір захистити у судовому порядку порушені права має реалізовуватись у чіткій відповідності до вимог процесуального закону.

Отже, викладені позивачем обставини у заяві про поновлення строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки такі причини не носять ознак об`єктивності та непереборності безпосередньо для позивача, а реалізація останнім права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого права.

Частинами 1 та 2 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення з вказаним позовом до суду, та доказів поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Н.М. Майстренко