Справа № 420/6144/22
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6144/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та Державної казначейської служби України, про визнання протиправними, незаконними дій та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та Державної казначейської служби України, у якому позивач просить суд:

визнати дії військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) протиправними, незаконними, такими, що порушують особисті немайнові права, у відмові в відвідуванні туалету, ненаданні питної води, неправомірному надяганню наручників, ззаду за спиною;

стягнути з Державної казначейської служби України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Татарбунарським РВІ ГУВМС України в Одеській області 27.01.2010 року) 30000 гривень (триста тисяч гривень НБУ) відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив про те, що 12.01.2022 року його, ОСОБА_1 , було доставлено конвойним нарядом (вартою) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) до Одеського апеляційного суду, де було призначено судове засідання стосовно розгляду справи за його скаргою. Позивач вказує, що в окремій камері вартового приміщення, що знаходиться в підвалі Одеського апеляційного суду, він знаходився з 10:00 до 15:00 і виходив лише на час судового засідання. Прохання позивача щодо відвідування туалету та забезпечення його питною водою протягом трьох годин було проігноровано конвойним нарядом (вартою) військової частини і тільки після того, як позивач почав гупання дверима камерного приміщення після появи сильного болю у сечовому міхурі його прохання було задоволено та його супроводили до туалету.

Позивач також вказує на той факт, що кожен раз по приїзду в Одеській апеляційний суд його одягали в кайданки, застібаючи їх ззаду за спиною, не дивлячись на те, що він не підпадає до осіб, до яких застосовують кайданки відповідно до пункту 3 Розділу VIII прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну гвардію України».

Позивач стверджує, що неправомірними діями військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) йому були заподіяні моральні та фізичні страждання, а також принижена його честь і гідність, що заподіяло позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 30000 гривень (триста тисяч) гривень.

У зв`язку з наведеним, позивач вважає, що відповідач своїми незаконними, неправомірними діями та бездіяльністю завдав йому моральні та фізичні страждання, принизив його честь і гідність, користуючись своїм службовим становищем, а також заподіяв позивачу моральну шкоду, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 03 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

23 травня 2022 року відповідачем засобами електронного зв`язку подано відзив на позовну заяву (а.с. 52-57).

Відповідно до відзиву, відповідач з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, відповідачем зазначено, що виведення до туалету осіб, взятих під варту проводиться за їх проханням, за наявності вільного особового складу, який в цей день не здійснює конвоювання до інших залів судових засідань згідно із приписами «Правил тримання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, під час конвоювань» розділу VI «Особливості організації бойової служби варт та військових нарядів» Положення №1090. Також відповідно до цього Положення, варта забезпечує питною водою осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, під час конвоювання. Окрім того, згідно із «Нормами №7 для осіб, які переміщуються» постанови Кабінету міністрів України від 27.12.2018 №1150, особи, взяті під варту, під час перебування в судовому засіданні повинні забезпечуватись бутильованою питною водою персоналом слідчого ізолятора.

Відповідач також вказує, що відповідно до положень наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби» від 14.06.2019 №1769/5, забезпечення продуктами харчування осіб, взятих під варту, до обов`язків осіб варт з конвоювання Національної гвардії не відноситься, тобто ці обов`язки покладено на персонал слідчого ізолятора.

З огляду на вищевикладене, відповідач вважає, що дії військовослужбовців, які здійснювали конвоювання у відповідності до вимог Положення №1090, є правомірними і складу правопорушення не утворюють, тому не можуть тягти за собою будь-якої відповідальності, а тому мова про відшкодування моральної шкоди позивачу йти не може. У зв`язку з чим відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Інші заяви по суті справи учасниками справи також не надавались, додаткові докази не надходили.

З урахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши та дослідивши подані сторонами заяви по суті справи та докази для їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12 січня 2022 року був доставлений конвойним нарядом (вартою) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) до Одеського апеляційного суду, де було призначено судове засідання стосовно розгляду справи за його апеляційною скаргою.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, 12.01.2022 року Одеським апеляційним судом за участі обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника було розглянуто у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_1 на ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.11.2021, якою під час судового розгляду кримінального провадження №0003299 від 29.08.2019 відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України під час судового розгляду кримінального провадження по суті застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.01.2022, без визначення розміру застави.

Отже, твердження позивача стосовно його конвоювання 12.01.2022 року до Одеського апеляційного суду підтверджуються.

Позивач вказує, що в окремій камері вартового приміщення, що знаходиться в підвалі Одеського апеляційного суду, він знаходився з 10:00 до 15:00 і виходив лише на час судового засідання. Прохання позивача щодо відвідування туалету та забезпечення його питною водою протягом трьох годин було проігноровано конвойним нарядом (вартою) військової частини і тільки після того, як позивач почав гупання дверима камерного приміщення після появи сильного болю у сечовому міхурі його прохання було задоволено та його супроводили до туалету.

Позивач також вказує на той факт, що кожен раз по приїзду в Одеській апеляційний суд, зокрема 26.10.2020, 20.01.2021, 15.03.2021, 12.05.2021, 14.06.2021, його одягали в кайданки, застібаючи їх ззаду за спиною, не дивлячись на те, що він не підпадає до осіб, до яких застосовують кайданки відповідно до пункту 3 Розділу VIII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про Національну гвардію України».

Позивач зазначває, що неправомірними діями військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) йому були заподіяні моральні та фізичні страждання, а також принижена його честь і гідність, що заподіяло позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 30000 гривень (триста тисяч) гривень.

У зв`язку з наведеним, позивач вважає, що відповідач своїми незаконними, неправомірними діями та бездіяльністю завдав йому моральні та фізичні страждання, принизив його честь і гідність, користуючись своїм службовим становищем, а також заподіяв позивачу моральну шкоду, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач звертався зі скаргами на неправомірні дії військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України до спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини ОСОБА_2 , до Командуючого Національної гвардії України генерал-полковника ОСОБА_3 .

Відповіді на зазначені скарги надано до суду не було.

Крім того судом встановлено, що позивач є особою-учасником АТО та учасником бойових дій, що підтверджується довідкою №2259 від 08.08.2018 року, виданою військовою частиною НОМЕР_4 Міністерства оборони України, довідкою №985 від 04.03.2019 року, виданою військовою частиною НОМЕР_4 Міністерства оборони України, а також посвідченням ветерана війни-учасника бойових дій № НОМЕР_5 серія УБД.

Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до статей 3, 8 Конституції України, в Україні визнається та діє принцип верховенства права, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії.

Положенням статті 28 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною першої та другої статті 23 Цивільного кодексу України (ЦК України), особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з положенням частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Обов`язковою умовою застосування статті 1174 ЦК України є виконання завдання посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень.

В силу статті 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується як обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача згідно із частиною другою статті 77 КАС України.

Наведений правовий висновок був висловлений Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 у справі №560/798/16-а.

Правові засади організації та діяльності Національної гвардії України, статус військовослужбовців, а також порядок проходження служби в Національній гвардії України визначає Закон України від 13.03.2014 №876-VII «Про Національну гвардію України».

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Згідно із частиною 2 статті 14 Закону України «Про Національну гвардію України», шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу управління Національної гвардії України, військовослужбовцями Національної гвардії України при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про Національну гвардію України», фінансування діяльності Національної гвардії України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, не заборонених законом.

Згідно п. 3-1 розділу VIII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про Національну гвардію України» установлено, що тимчасово до визначення на законодавчому рівні іншого суб`єкта виконання відповідних функцій Національна гвардія України продовжує здійснювати: конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, до Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, апеляційних судів з розгляду цивільних і кримінальних справ, місцевих загальних судів, перелік яких визначається Міністром внутрішніх справ України, та відповідних установ виконання покарань, попереднього ув`язнення (крім гауптвахт) та ізоляторів тимчасового тримання, а також охорону їх у залі суду; конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі під час їх екстрадиції; участь у розшуку, переслідуванні і затриманні осіб, взятих під варту, осіб, засуджених до позбавлення волі або арешту, які втекли з-під варти.

Отже, обов`язок конвоювати осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі до місцевих загальних судів покладено на Національну гвардію України.

Відповідно до п. 3-3 розділу VIII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про Національну гвардію України», військовослужбовці Національної гвардії України під час конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, у тому числі під час їх екстрадиції, а також забезпечення охорони осіб, які тримаються під вартою, під час судових засідань та під час прийняття участі у розшуку, переслідуванні і затриманні цих осіб, які втекли з-під варти, мають право:

застосовувати в межах компетенції превентивні та поліцейські заходи примусу, визначені Законом України "Про Національну поліцію";

проводити обшук осіб, узятих під варту, огляд речей цих осіб і вилучати заборонені речі, предмети і документи та передавати їх уповноваженій особі. Особистий обшук проводиться особами однієї статі із особами, узятими під варту.

Відповідно до п. 3-4 розділу VIII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про Національну гвардію України», під час конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, у тому числі під час їх екстрадиції, а також під час забезпечення охорони осіб, які тримаються під вартою, під час судових засідань, військовослужбовці Національної гвардії України до цих осіб застосовують кайданки у випадках:

учинення фізичного опору адміністрації установи виконання покарань та/або військовослужбовцю Національної гвардії України;

відмови йти під охороною - на час конвоювання;

спроби самогубства або заподіяння собі каліцтва, у разі нападу на засуджених та інших осіб - до заспокоєння особи;

винесення судом вироку про довічне позбавлення волі - коли оголошується вирок і здійснюється конвоювання цих засуджених;

конвоювання в літаку;

конвоювання особи, яка вчинила втечу з-під варти (охорони), після затримання.

У разі відсутності кайданок військовослужбовці Національної гвардії України мають право використовувати підручні засоби для зв`язування.

Під час харчування, справляння природних потреб, проходження санітарної обробки осіб, узятих під варту, а також у разі виникнення загрози їхньому життю чи раптового захворювання наручники знімають за вказівкою особи, яка дала розпорядження про їх застосування, або старшого начальника, а також за вказівкою начальника варти, що здійснює конвоювання (охорону).

Для конвоювання осіб, узятих під варту, засуджених до позбавлення волі або арешту, а також участі у розшуку, переслідуванні і затриманні цих осіб, у разі їх втечі з-під варти можуть застосовуватися службові собаки.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24 грудня 2019 року № 1090 затверджене Положення з організації конвоювання військовими частинами (підрозділами) Національної гвардії України (надалі Положення №1090).

Розділ VI цього положення містить параграф 1 «Правила тримання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, під час конвоювання».

Згідно пункту 1 параграфу 1 розділу VI Положення №1090, варта має забезпечити ізоляцію осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, від сторонніх громадян, окреме розміщення їх у камерах транспортних засобів згідно з рівнями безпеки, недопущення вчинення ними злочинів та додержання встановлених правил тримання.

Стосунки особового складу з особами, узятими під варту та/або засудженими до позбавлення волі, ґрунтуються на суворому дотриманні законності та повазі до їх людської гідності. Військово-службовцям заборонено вступати в позаслужбові відносини з ними та їх родичами.

На період конвоювання особи, узяті під варту та/або засуджені до позбавлення волі, розміщуються:

чоловіки - окремо від жінок;

неповнолітні - окремо від дорослих;

засуджені - окремо від осіб, які перебувають під вартою;

обвинувачені або підсудні в одному і тому самому кримінальному провадженні - окремо між собою;

особи, які раніше працювали в правоохоронних органах,- окремо від інших осіб;

засуджені до довічного позбавлення волі, особи, обвинувачені або підозрювані у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів,- окремо один від одного та від усіх інших;

хворі на активну форму туберкульозу легенів, психічно хворі - окремо між собою і окремо від здорових, у разі потреби за висновком лікаря - у супроводі медичного працівника. Під час конвоювання хворих на активну форму туберкульозу легенів особовий склад варти забезпечується індивідуальними засобами захисту органів дихання (респіраторами);

іноземці і особи без громадянства - як правило, окремо від інших осіб, які перебувають під вартою.

Згідно пункту 3 параграфу 1 розділу VI Положення №1090, застосування наручників (кайданок, засобів обмеження рухомості) під час конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених, у тому числі осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, здійснюється:

у судових вартах, від спеціальних автомобілів до камер тимчасового тримання (залів судових засідань) і назад - по одній особі в наручниках (кайданках, засобах обмеження рухомості) двома чатовими, які утримують його під руки з боків, помічник начальника варти (вартовий) при цьому супроводжує попереду, а начальник варти та помічник начальника варти - кінолог - позаду;

під час конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, у тому числі осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від спецавтомобіля до літака і назад - по одній особі в наручниках (кайданках, засобах обмеження рухомості) двома чатовими, які утримують його під руки з боків, у літаку - у положенні руки попереду.

Під час перебування у камерах спеціального транспорту (спецвагона, спецавтомобіля), камерах тимчасового утримання судів та стаціонарних металевих загородженнях (загородженнях зі спеціального скла) в залах судових засідань наручники (кайданки, засоби обмеження рухомості) з осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, у тому числі осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, знімаються.

Під час харчування, справляння природних потреб, проходження санітарної обробки осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, у тому числі осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, а також у разі виникнення загрози їхньому життю чи раптового захворювання наручники (кайданки, засоби обмеження рухомості) знімають за вказівкою особи, яка дала розпорядження про їх застосування, або старшого начальника, а також за вказівкою начальника варти, що здійснює конвоювання (охорону).

У разі наявності інформації про можливість здійснення особами, узятими під варту та/або засудженими до позбавлення волі, у тому числі особами, засудженими до довічного позбавлення волі, спроби втечі, нападу, самогубства, заподіяння собі каліцтва або учинення фізичного опору особовому складу варти з конвоювання Національної гвардії України та/або з урахуванням їх поведінки начальник варти з конвоювання має право здійснювати конвоювання в наручниках (кайданках, засобах обмеження рухомості) на всіх етапах, про що робить відповідні відмітки у службовій документації варт з конвоювання.

Позивач вказує, що кожен раз, по приїзду в Одеський апеляційний суд йому одягали наручники застібаючи їх ззаду за спиною, після чого супроводжували в камерне приміщення загальною площею приблизно 4,5 м, яка розташована в підвальному приміщенні будівлі Одеського апеляційного суду.

Наручники одягали застібаючи їх ззаду за спиною при супроводі в туалет і зал судового засідання.

Так, 26.10.2020 року, 20.01.2021 року, 15.03.2021 року, 12.05.2021 року, 14.06.2021 року приводили в зал судового засідання, в наручниках застебнутих ззаду за спиною.

Надаючи оцінку наведеному, суд зазначає, що п. 3-4 розділу VIII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про Національну гвардію України» передбачені випадки застосування кайданок під час конвоювання осіб, узятих під варту, зокрема, безпосередньо під час судових засідань. Оскільки відповідно пункту 3 параграфу 1 розділу VI Положення №1090 в залах судових засідань наручники (кайданки, засоби обмеження рухомості) з осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, у тому числі осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, знімаються.
Тобто, супроводження осіб узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі до залів судових засідань здійснюється із застосуванням кайданок, а під час перебування в залах судових засідань наручники (кайданки, засоби обмеження рухомості) з осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, у тому числі осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, знімаються, окрім випадків передбачених п. 3-4 розділу VIII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про Національну гвардію України».

Отже, твердження позивача про незаконність застосування до нього кайданок (наручників) під час приведення до зали судового засідання є безпідставними.

Згідно пункту 12 параграфу 1 розділу VI Положення №1090, виведення осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, до туалету проводиться за їх проханням і тільки по одній особі:

у судових вартах - у наручниках (кайданках, засобах обмеження рухомості) двома вартовими, які утримують особу, узяту під варту та/або засуджену до позбавлення волі, під руки з боків, помічник начальника варти (вартовий) при цьому супроводжує попереду, а начальник варти (помічник начальника варти) - позаду.

Під час виведення схильних до нападу та втечі осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, які входили до організованих злочинних угруповань, їх конвоюють у супроводі помічника начальника варти - кінолога;

у планових вартах у спецвагонах - у наручниках (кайданках, засобах обмеження рухомості), при цьому вартовий для виведення до туалету супроводжує попереду, а начальник варти (помічник начальника варти) - позаду;

у особливих вартах у спецвагонах - у наручниках (кайданках, засобах обмеження рухомості), при цьому вартовий (помічник начальника варти) для виведення до туалету супроводжує попереду, а начальник варти - позаду;

у літаках - у наручниках (кайданках, засобах обмеження рухомості), при цьому вартовий (помічник начальника варти (військового наряду)) для виведення до туалету супроводжує попереду, а начальник варти (військового наряду) - позаду.

Перед виведенням осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, із кожної камери у спецвагоні, а в судах (літаку) - кожної особи проводиться огляд туалету.

Виведення схильних до нападу та втечі осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, у тому числі засуджених до довічного позбавлення волі, проводить особисто начальник варти (військового наряду).

Під час руху спецвагона через санітарні та інші зони на залізницях України, де заборонено користуватися санвузлами, виводити осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, до туалету заборонено.

Під час справляння природних потреб наручники (кайданки, засоби обмеження рухомості) з осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, знімають за вказівкою начальника варти, що здійснює конвоювання.

Позивач скаржиться на те, що 12.01.2022 року в окремій камері вартового приміщення, що знаходиться в підвалі Одеського апеляційного суду, він знаходився з 10:00 до 15:00 і виходив лише на час судового засідання. Прохання позивача щодо відвідування туалету та забезпечення його питною водою протягом трьох годин було проігноровано конвойним нарядом (вартою) військової частини і тільки після того, як позивач почав гупання дверима камерного приміщення після появи сильного болю у сечовому міхурі його прохання було задоволено та його супроводили до туалету.

Відповідач не спростував вказані скарження позивача, не довів, що забезпечив виведення позивача до туалету за його проханням з 10:00 до 15:00.

Щодо скарги позивача про забезпечення його питною водою.

Згідно пункту 8 параграфу 1 розділу VI Положення №1090, особи, які прямують на засідання судів, забезпечуються продуктами харчування органом-відправником відповідно до чинного законодавства.

Питною водою осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, під час конвоювання забезпечує варта.

За визначенням термінів, наведеним у розд. І Положення №1090, варта з конвоювання - озброєний підрозділ або його частина, відряджена для конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, у тому числі під час їх екстрадиції, а також для забезпечення охорони осіб, які перебувають під вартою, під час судових засідань у судах.

Відповідач у відзиві зазначив, що у вартовому приміщенні знаходиться бак для води та посуд для забезпечення водою осіб, взятих під варту, за їх проханням.

Однак, відповідач не спростував скаргу позивача щодо незабезпечення його питною водою.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практики Європейського суду з прав людини як джерела права.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Верховний Суд України у п. 9 своєї постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р., зі змінами від 25 травня 2001 р., роз`яснив судам, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 752/17832/14-ц у постанові від 15 грудня 2020 року зазначає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 березня 2020 року у справі № 818/607/17 зазначено, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Частиною 5 статті 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

На підставі викладеного, враховуючи наявність підстав для визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) щодо порушення прав позивача шляхом незабезпечення його питною водою та відмови у відвідуванні туалету, суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди позивачу, оскільки саме цей орган позивач зазначає як порушника своїх прав внаслідок неправомірної поведінки військовослужбовців Національної гвардії України.

Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у своїй постанові від 24 березня 2020 року у справі № 818/607/17 дійшов висновку про те, що факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем Державної казначейської служби України чи її територіального органу. У разі сприйняття подібного підходу до участі у справах про стягнення коштів, відшкодування шкоди завжди необхідно було б щоразу залучати суб`єкта, який здійснює управління рахунком, на якому розміщені грошові кошти відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц. зазначила, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав. Залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову у частині відшкодування моральної шкоди на користь позивача у розмірі 3000,00 грн. з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ), оскільки встановлено, що внаслідок неправомірної поведінки військовослужбовців Національної гвардії України порушені його права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності з ч. 1, ч. 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та необхідність їх часткового задоволення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, позивач був звільнений від сплати судового збору, відповідно, підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 21, 72, 74-77, 90, 139, 243-246, 250, 255, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) та Державної казначейської служби України про визнання протиправними, незаконними дій та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними дій військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) щодо порушення прав ОСОБА_1 шляхом незабезпечення його питною водою та відмови у відвідуванні туалету під час конвоювання 12.01.2022 року до Одеського апеляційного суду.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Татарбунарським РВІ ГУВМС України в Одеській області 27.01.2010 року) моральну шкоду у розмірі 3000, 00 грн. (три тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_3 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ; АДРЕСА_3 ).

Суддя О.В. Глуханчук