Справа № 460/326/22
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
17 лютого 2023 року м. Рівне №460/326/22
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом
керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави
доРокитнівської селищної ради
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинення певних дій,
У провадженні суду перебуває справа за позовом керівника Сарненської окружної прокуратури (далі позивач) в інтересах держави до Рокитнівської селищної ради (далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинення певних дій.
Позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Рокитнівської селищної ради щодо неприведення штатної чисельності працівників служби у справах дітей Рокитнівської селищної ради у відповідність до вимог ст.4 Закону України "Про органи і службу у справах дітей та спеціальні установи для дітей";
- зобов`язати Рокитнівську селищну раду вчинити дії щодо приведення штатної чисельності працівників служби у справах дітей Рокитнівської селищної ради у відповідність до вимог ст.4 Закону України "Про органи і службу у справах дітей та спеціальні установи для дітей".
Позов обґрунтовано тим, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність та невиконання вимог чинного законодавства щодо забезпечення належної штатної чисельності працівників служби у справах дітей Рокитнівської селищної ради.
Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику)сторін.
Відповідачем подано суду клопотання про закриття провадження у справі, обґрунтоване тим, що спір у цій справі не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Позивач подав суду письмові заперечення проти клопотання позивача, згідно з якими у зазначеній справі прокурор звернувся до суду із позовною заявою на виконання функцій, визначених Конституцією України, Законом України "Про прокуратуру" та Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Розглянувши позовну заяву, клопотання позивача та заперечення на нього відповідача, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із статтею 131-1 Конституції України, прокуратура здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
У частинах третій та четвертій статті 53 КАС України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
Зазначені норми поширюються на всі стадії адміністративного судового процесу, стосуються позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг.
Отже, реалізація прокурором права на подання позову потребує обґрунтування, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Правовий статус прокурора визначено Конституцією України та Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII).
Згідно з частиною третьою статті 23 Закону №1697-VII, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (частини четверта стаття 23 вказаного вище Закону).
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави.
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави, висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба в здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності в статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їхній діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.
Ураховуючи, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).
За змістом частини третьої статті 23 Закону №1697-VII, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження або у разі відсутності такого органу.
Проте неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їхнього захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача/відповідача.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Суд зазначає, що підстави для представництва прокурором інтересів держави повинні існувати на час звернення до суду та повинні бути доведені відповідними доказами. Прокурор повинен надати суду докази, які свідчать про те, що відповідний орган державної влади (інший суб`єкт владних повноважень) не здійснює захисту інтересів держави або здійснює його неналежним чином. Такими доказами, зокрема, можуть бути звернення прокурора до відповідного органу щодо захисту інтересів держави, відповіді на них та інші письмові докази, що стосуються справи. Самого лише твердження прокурора про те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття апеляційної скарги до розгляду недостатньо.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 21.08.2019 у справі №263/2038/16-а.
Право на звернення до суду може бути реалізоване прокурором лише в разі, якщо він доведе, що вказаний суб`єкт владних повноважень такий захист не здійснює або здійснює його неналежним чином (ст.23 Закону №1697-VII та ст.53 КАС України).
У цій справі прокурор обґрунтовує наявність "інтересів держави" тим, що Міністерство соціальної політики, до компетенції якого віднесено повноваження здійснювати захист законних інтересів держави, в частині гарантування забезпечення належного захисту прав дітей, у цих спірних правовідносинах не може бути позивачем у справі, оскільки відсутні повноваження на звернення до суду, адже Мінсоцполітики лише контролює і координує діяльність служб у справах дітей.
З огляду на функції захисту інтересів держави, про які йде мова у позовній заяві прокурора, суд вважає, що прокурор не реалізовує публічно-владні управлінські функції щодо відповідача та не здійснює представництво будь-якого державного органу, оскільки з позову вбачається, що предметом спору є ухилення селищної ради від вжиття заходів щодо приведення штатної чисельності служби у справах дітей відповідно до вимог ст.4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні умови для дітей".
Спір, що виник між прокуратурою та Рокитнівською селищною радою, не відповідатиме меті ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, оскільки зводитиметься до розгляду державою в особі уповноваженого нею органу (суду) спору між іншими її органами, тобто спору держави із самою собою.
Окрім того, виходячи із змісту позовних вимог, суд дійшов висновку, що спір між прокуратурою та селищною радою щодо примусу до виконання Рокитнівською селищною радою своїх функцій не є компетенційним, можливість його вирішення адміністративним судом КАС України не передбачена.
Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.
Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В :
Закрити провадження у справі за позовом керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави до Рокитнівської селищної ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинення певних дій.
Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалу складено 17 лютого 2023 року.

Суддя О.М. Дудар