Справа № 200/5277/22
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2023 року Справа№200/5277/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вулиця Канатна,83, місто Одеса, 65107, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення від 31.10.2022 № 61 про відмову у призначенні пенсії, ухвалене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.10..2022;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи: з 23.07.79 по 26.11.79 слюсарем 4 розряду по ремонту автомобілів у Краматорському автотранспортному підприємстві № 04115, з 03.12.79 по 25.11.80 слюсарем з ремонту автомашин АТП №0201 ВО Облміжколгоспбуд, з 29.12.83 по 15.04.96 водієм, слюсарем з ремонту автомобілів у Краматорському автотранспортному підприємстві 04676, періоди навчання: з 01.09.1977 по 15.07.1979 у Державному навчальному закладі Краматорське вище професійне металургійне училище та з 26.01.81 по 11.07.81 - на курсах водіїв професіоналів 3 класу у філіалі Горлівської автошколи, а також період отримання ним допомоги по безробіттю з 12.06.2007 по 13.12.2007;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з 24.09.2022 пенсію за віком у порядку, визначеному Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Крім вказаного, позивач просить суд зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання цим рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. Реалізуючи своє право на призначення пенсії за віком, позивач 25.10.2022 звернувся з відповідною заявою до відповідача та надав необхідні документи на підтвердження наявності у нього страхового стажу не менше 29 років. Згідно Рішення від 31.10.2022 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком через те, що відповідно до наданих ним документів страховий стаж складає 15 років 08 місяців. При цьому, відповідачем не зараховано до страхового стажу наступні періоди роботи (навчання): а) період навчання з 01.09.1977 по 20.07.1979 у Державному навчальному закладі «Краматорське вище професійне металургійне училище» (відсутні підстави зарахування до ВУЗу); б) періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 (документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналі). Вважаючи рішення таким, що не відповідає наданим ним документам та вимогам закону позивач звернувся із даним позовом за його оскарженням.

Ухвалою суду від 27.12.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, де висловлено прохання у позові відмовити, з огляду на те, що позивач 24.09.1962 року народження, 25.10.2022 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV. До заяви про призначення пенсії позивачем надана ксерокопія трудової книжки серія НОМЕР_2 .

На підставі заяви та наданих документів, Головним управлінням, 31.10.2022 винесено рішення № 61 про відмову у призначенні пенсії позивачу, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 29 років. Згідно наданих документів страховий стаж позивача, що дає право на пенсію, становить 15 років 8 місяців.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, не взято до уваги наступні періоди: період навчання з 01.09.1977 по 20.07.1979, згідно довідки від 08.09.2022 № 79, яка видана Державним навчальним закладом Краматорське вище професійне металургійне училище, оскільки відсутні підстави зарахування до навчального закладу; періоди роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_2 , оскільки п. 2.23 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, передбачено, зокрема документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. З наведеного вбачається, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Представником позивача надано відповідь на відзив, за змістом якої зазначено про необґрунтованість доводів, викладених у відзиві відповідача та прохання позов задовольнити повністю.

Судом встановлено такі фактичні обставини у справі.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 25.10.2022 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

До заяви про призначення пенсії позивачем надані:

- атестат № 5911, виданий 15.07.79, згідно з яким Позивач 01.09.1977 вступив до міського професійно-технічного училища №16 міста Краматорська Донецької області та 15.07.1979 закінчив його за професією «слюсар з ремонту автомобілів 4 розряду»;

- довідка від 08.09.2022 № 79, видана Державним навчальним закладом «Краматорське вище професійне металургійне училище», де зазначено, що Міське професійно-технічне училище реорганізоване спочатку у СПТУ №16, ПТУ №16, ПТУ №65, Краматорський професійний машинобудівний ліцей, ДНЗ «Краматорське вище професійне металургійне училище», а також наявна інформація, що згідно даних поіменної книги (запис № 5911) ОСОБА_1 дійсно навчався у МПТУ №16 з 01.09.1977 по 20.07.1979 (наказ про закінчення № 53-к від 20.07.1979).

- копія трудової книжки НОМЕР_2 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.10.2022 № 61 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 29 років. Підставою для прийняття рішення вказано, що згідно наданих документів страховий стаж позивача, що дає право на пенсію, становить 15 років 8 місяців. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, не взято до уваги наступні періоди: період навчання з 01.09.1977 по 20.07.1979, згідно довідки від 08.09.2022 № 79, яка видана Державним навчальним закладом Краматорське вище професійне металургійне училище, через відсутність зазначення підстав зарахування до навчального закладу; періоди роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_2 , оскільки п. 2.23 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, передбачено, зокрема документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачами, як фізичною особою та суб`єктами владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту, з приводу правомірності відмови у призначенні пенсії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Відповідно до статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).

Згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується, серед іншого, також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Судом встановлено, що відповідачем до страхового стажу позивача не зараховано періоди трудової діяльності згідно даних трудової книжки НОМЕР_2 . Разом тим, як підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами, позивач не надавав оригіналу трудової книжки у зв`язку із його відсутністю, до заяви про призначення пенсії надана копія, документів на підтвердження трудового стажу, окрім періоду навчання, позивачем не надавались.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Відповідно до пункт 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі по тексту - Порядок № 22-1), заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. При прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строк

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (пункт 4.2 Порядку № 22-1).

Відповідач, доказів щодо повідомлення заявника про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії суду не надав, вказана бездіяльність є порушенням вимог пункту 4.2 Порядку 22-1, яким позивача позбавлено права надати додаткові документи на підтвердження трудової діяльності за відсутності трудової книжки.

Отже, суд дійшов висновку що відповідачем допущена протиправна бездіяльність в частині не дотримання вимог пункту 4.2 Порядку 22-1.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання позивача.

Судом встановлено, що на підтвердження періоду навчання з 01.09.1977 по 20.07.1979 у Державному навчальному закладі «Краматорське вище професійне металургійне училище» позивач надав відповідачу: - атестат № 5911, виданий 15.07.79, згідно з яким позивач 01.09.1977 вступив до міського професійно-технічного училища №16 міста Краматорська Донецької області та 15.07.1979 закінчив його за професією «слюсар з ремонту автомобілів 4 розряду»; - довідку від 08.09.2022 № 79, видану Державним навчальним закладом «Краматорське вище професійне металургійне училище», згідно якої Міське професійно-технічне училище реорганізоване спочатку у СПТУ №16, ПТУ №16, ПТУ №65, Краматорський професійний машинобудівний ліцей, ДНЗ «Краматорське вище професійне металургійне училище», а також згідно даних поіменної книги (запис № 5911) ОСОБА_1 дійсно навчався у МПТУ №16 з 01.09.1977 по 20.07.1979 (наказ про закінчення № 53-к від 20.07.1979).

З урахуванням викладеного, на думку суду, зазначені документи в повній мірі підтверджують, що позивач з 01.09.1977 по 15.07.1979 навчався за денною формою здобуття освіти у середньому спеціальному навчальному закладі - училищі. Закон України № 1788, Порядок №22-1, Порядок №637 не містять норми закону, яка б вимагала надання документів на підтвердження «підстав зарахування до ВУЗу».

Таким чином, період навчання позивача в навчальному закладі «Краматорське вище професійне металургійне училище» з 01.09.1977 по 15.07.1979 підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу певних періодів трудової діяльності.

Судом встановлено, що на час звернення позивача за призначенням пенсії (25.10.2022) та прийняття оскаржуваного рішення (31.10.2022) документи надані позивачем суду на підтвердження стажу у зв`язку із відсутністю трудової книжки, згідно пункту 3 Порядку №637, не були предметом розгляду в органах пенсійного фонду.

Відповідач при ухваленні оскаржуваного рішення не вирішував питання, щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів з 23.07.1979 по 26.11.1979 слюсарем 4 розряду по ремонту автомобілів у Краматорському автотранспортному підприємстві № 04115, з 03.12.1979 по 25.11.1980 слюсарем з ремонту автомашин АТП №0201 ВО Облміжколгоспбуд, з 29.12.1983 по 15.04.1996 водієм, слюсарем з ремонту автомобілів у Краматорському автотранспортному підприємстві 04676, з 26.01.1981 по 11.07.1981 - на курсах водіїв професіоналів 3 класу у філіалі Горлівської автошколи, а також період отримання ним допомоги по безробіттю з 12.06.2007 по 13.12.2007.

Довідка ПАТ «Краматорське автотранспортне підприємство 11410» від 12.12.2022 №01/165, заява від 31.10.2022 про підтвердження стажу роботи з 03.12.1979 по 25.11.1980 показами свідків, яка спрямована адресу відповідача 19.12.2022, подані відповідачу після ухвалення оскаржуваного рішення. Довідка Краматорського міського центру зайнятості від 27.12.2022 № 03/1227-01-27-22 взагалі не надана навіть під час розгляду цієї справи.

Отже, оскаржуване рішення ухвалено без урахування вищевказаних документів у зв`язку із їх відсутністю у відповідача на час його ухвалення.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що відповідач ухвалюючи оскаржуване рішення не забезпечив справедливої рівноваги, запобігаючи несприятливим наслідкам, які можуть виникнути після прийняття такого рішення для захисту основоположних прав конкретної особи, використовуючи свої функції, покладені статтею 19 Конституції України.

З приводу позовних вимог зобов`язального характеру (про призначення пенсії позивачу), суд вважає за необхідне зазначити, що у межах спірних правовідносин адміністративним судом не здійснюється призначення пенсії, а перевіряється виключно законність рішення органу пенсійного фонду, в даному випадку, про відмову у переведенні пенсії з виду на вид, за наслідками чого суд може визнати протиправними такі рішення, дії чи бездіяльність, та як наслідок - зобов`язати вчинити певні дії.

Слід звернути увагу, що функції органів Пенсійного фонду щодо обчислення страхового стажу особи та призначення пенсії за віком відносяться до виключної компетенції відповідача.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, суд не може перебирати на себе функції, які відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, зокрема - функції щодо призначення пенсії.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно оскаржуваного рішення, відповідач відмовляючи позивачу у призначені пенсії у спірному рішенні чітко вказав підстави для такої відмови, а саме, визначив конкретний період який не підлягає до зарахування (01.09.1977 по 15.07.1979) та навів мотиви його не зарахування, інші періоди трудового стажу позивача взагалі не розглядались, у зв`язку із не наданням оригіналу трудової книжки.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог із обранням належного способу захисту прав позивача, а саме шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині не надання відповідно терміну для подання позивачем додаткових документів на підтвердження стажу за відсутності трудової книжки, визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії, а саме повторно розглянути заяву про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу період навчання, а також зобов`язанням надання певного терміну позивачу для подання додаткових документів для підтвердження стажу за відсутності трудової книжки.

Щодо судового контролю.

Суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. (ч. 1 ст. 382 КАС України).

Закріплені у статті 382 КАС України процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

З огляду на фактичне задоволення позовних вимог, у спосіб установлений судом, а також відсутність доказів на підтвердження наміру відповідача ухилитись від виконання судового рішення, суд не знаходить обґрунтованих підстав для встановлення судового контролю за виконанням відповідачем, прийнятого у цій справі рішення.

Щодо судових витрат.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне присудити позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 744,30 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вулиця Канатна,83, місто Одеса, 65107, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині не повідомлення ОСОБА_1 про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.10.2022 № 61 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 25.10.2022, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1977 по 15.07.1979 у Державному навчальному закладі Краматорське вище професійне металургійне училище, із наданням відповідного терміну ОСОБА_1 для надання додаткових документів на підтвердження періоду трудової діяльності за відсутності трудової книжки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вулиця Канатна,83, місто Одеса, 65107, ) судовий збір в сумі 744,30 (сімсот сорок чотири) грн.30 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 17 лютого 2023 року.

Суддя І.В. Буряк