Справа № 460/28451/22
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2023 року м. РівнеСправа №460/28451/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), у якому просить:

визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 19.01.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.04.2021 позивачу виповнилося 60 років, у зв`язку з чим 19.01.2022 вона звернулася до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії за віком. Рішенням органу Пенсійного фонду відмовлено у призначення такої пенсії з підстав відсутності необхідної кількості страхового стажу 28 років. Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулася до відповідача з письмовим зверненням про його перегляд. При розгляді заяви позивача орган Пенсійного фонду не зарахував до загального страхового стажу періоди роботи в Рівненському комбінаті будівельних матеріалів з 06.01.1981 по 30.10.1981 та у Футбольному клубі Металіст з 03.04.1999 по 17.03.2002. Підставою для незарахування таких періодів роботи позивача до її страхового стажу відповідач зазначив те, що в архівній довідці від 23.03.2021 №164 (період з 06.01.1981 по 25.05.1984) та на першій сторінці трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 (період з 03.04.1999 по 17.03.2002) зазначено прізвище ОСОБА_2 , що не відповідає прізвищу, вказаному у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_2 - ОСОБА_2 . Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком, внаслідок чого порушено гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 13.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року, а починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років. 19.01.2022 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком. Згідно з документами, доданими до такої заяви, та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, її страховий стаж становить 24 роки 7 місяців 3 дні. До загального страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи в Рівненському комбінаті будівельних матеріалів з 06.01.1981 по 30.10.1981 та у Футбольному клубі Металіст з 03.04.1999 по 17.03.2002, оскільки в архівній довідці від 23.03.2021 №164 (період з 06.01.1981 по 25.05.1984) та на першій сторінці трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 (період з 03.04.1999 по 17.03.2002) зазначено прізвище ОСОБА_2 , що не відповідає прізвищу, вказаному у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_2 - ОСОБА_2 . Звернув увагу, що відомості про період роботи у футбольному клубі Металіст з 03.04.1999 по 17.03.2002 в реєстрі застрахованих осіб відсутні, однак до страхового стажу враховано період догляду позивачем за дитиною до 3 - річного віку з 31.10.1981 по 26.05.1984. Таким чином, немає підстав для призначення позивачу пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу 28 років. Вважає, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою від 06.02.2023 суд витребував у відповідача додаткові докази.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.01.2022 звернулася до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням органу Пенсійного фонду від 27.01.2022 №35 ОСОБА_1 відмовлено у призначення такої пенсії з підстав відсутності необхідної кількості страхового стажу.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулася до відповідача з письмовим зверненням про його перегляд.

Вказані обставини визнаються сторонами в заявах по суті справи, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, а тому вони не підлягають доказуванню відповідно до положень ч. 1 ст. 78 КАС України.

Листом від 26.05.2022 №6827-6256/Г-02/8-1700/22 відповідач інформував позивача, що про результати розгляду її звернення буде повідомлено додатково.

За наслідками перегляду рішення про відмову в призначенні пенсії органом Пенсійного фонду прийнято нове рішення від 01.06.2022 №5, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначення пенсії з підстав відсутності необхідної кількості страхового стажу.

Суд встановив, що листом від 22.06.2022 №8488-6256/Г-02/8-1700/22 ГУ ПФУ в Рівненській області повідомило позивача, що за результатами перегляду рішення про відмову у призначенні їй пенсії за віком встановлено, що тривалість її страхового стажу, визначена на підставі наданих до заяви документів та відомостей реєстру застрахованих осіб, становить 24 роки 07 місяців 03 дні. До страхового стажу, враховуючи вимоги статті 61 Закону України Про забезпечення, зараховано періоди виконання сезонних робіт з 16.09.1987 по 15.09.1988, з 17.09.1988 по 11.09.1989, з 12.09.1989 по 11.09.1990, з 14.09.1990 по 13.09.1991, з 18.09.1991 по 14.09.1992. При цьому, до страхового стажу не враховано періоди роботи з 06.01.1981 по 25.05.1984 (зазначений у архівній довідці від 22.03.2021 № 164) та з 03.04.1999 по 17.03.2002 (наявний у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 ), оскільки у таких архівній довідці від 23.03.2021 № 164 та на першій сторінці трудової книжки колгоспника зазначено прізвище ОСОБА_2 , що не відповідає прізвищу, вказаному у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 . Зазначено, що відомості про період роботи у футбольному клубі 03.04.1999 по 17.03.2002 в реєстрі застрахованих осіб відсутні. Водночас, до страхового стажу враховано період догляду за дитиною до 3-річного віку з 31.10.1981 по 26.05.1984. Враховуючи вимоги статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо наявності не менше 28 років страхового стажу (при призначенні пенсії у 2021 році), за результатами перегляду прийнято рішення від 01.06.2022 № 35 про відмову у призначенні пенсії за віком за заявою від 19.01.2022 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (28 років). Відповідно до вимог частини другої статті 26 вказаного Закону, у разі відсутності змін у пенсійному законодавстві, право на призначення пенсії за віком з урахуванням страхового стажу 24 роки 7 місяців 3 дні позивач набуде у віці 63 роки.

Вважаючи протиправними дії органу Пенсійного фонду щодо відмови в призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст.45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (ч. 4 ст. 26 Закону №1058-ІV).

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

До набрання чинності Закону №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII), відповідно до статті 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок №637).

Згідно з п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених правових норм слідує, що документами, які підтверджують періоди роботи особи для зарахування до її страхового стажу, є трудова книжка із записом про характер виконуваної роботи, а у разі відсутності в трудовій книжці таких відомостей - довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Для визначення страхового стажу позивачем при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії від 19.01.2022 було надано, зокрема, трудову книжку серії НОМЕР_3 , а також трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_1 .

З трудової книжки серії НОМЕР_3 (дата заповнення 16.04.1979), суд встановив, що позивач, зокрема:

- 06.01.1981 прийнята на роботу садчиком в цех №1 по 4 розряду в Рівненський комбінат будівельних матеріалів. Підстава: наказ №1 від 04.01.1981 (запис №3);

- 05.11.1982 переведена на посаду знімальника-укладальника сирцю по 3 розряду в тому ж цеху. Підстава: наказ №95 від 03.11.1982 (запис №4);

- 25.05.1984 звільнена з роботи за ст.38 КЗпП УРСР за власним бажанням. Підстава: наказ №40 від 25.05.1984 (запис №5).

Суд звертає увагу, що будь-яких виправлень чи неточностей такі записи не містять.

Водночас, записи трудової книжки НОМЕР_3 в повній мірі підтверджують зайнятість позивача в період з 06.01.1981 по 25.05.1984 в Рівненському комбінаті будівельних матеріалів та не потребують додаткових документів для його підтвердження, оскільки відповідно до положень ст. 62 Закону №1788-XII та п. 1 Порядку №637 трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Крім того, з трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 (дата заповнення 16.04.1979), суд встановив, що позивач, зокрема:

- 03.04.1999 прийнята на роботу прибиральницею службових приміщень Футбольного клубу «Металіст». Підстава: наказ №8 від 02.04.1999 (запис №8);

- 17.03.2002 звільнена за угодою сторін за ст.36 п.1 КЗпП України. Підстава: наказ №5 від 17.03.2002 (запис №9).

Будь-яких виправлень чи неточностей такі записи не містять.

Вказані записи трудової книжки в повній мірі підтверджують зайнятість позивача в період з 03.04.1999 по 17.03.2002 у Футбольному клубі «Металіст».

Водночас, підставою для незарахування таких періодів роботи позивача до її страхового стажу відповідач зазначає те, що в архівній довідці від 23.03.2021 №164 (період з 06.01.1981 по 25.05.1984) та на першій сторінці трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 (період з 03.04.1999 по 17.03.2002) зазначено прізвище ОСОБА_2 , що не відповідає прізвищу, вказаному у свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 - ОСОБА_2 .

При цьому, орган Пенсійного фонду не ставить під сумнів належність трудової книжки серії НОМЕР_3 та трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 саме позивачу, адже зараховує до страхового стажу позивача інші періоди її трудової діяльності, як до, так і після зміни дошлюбного прізвища.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованим покликання відповідача, як на підставу незарахування трудової діяльності позивача у періоди з 06.01.1981 по 25.05.1984 та з 03.04.1999 по 17.03.2002 до її страхового стажу, на відмінність написання дошлюбного прізвища позивача в архівній довідці, в трудовій книжці та в свідоцтві про шлюб (наявність/відсутність апострофа).

Крім того, як встановлено судом зі змісту свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого повторно 30.12.2021 Здолбунівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), 28.11.1981 зареєстровано шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі П`ятигори, Здолбунівський район, Рівненської області, Україна, про що 28.11.1981 складено відповідний актовий запис №26. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: дружини « ОСОБА_5 ».

Зі змісту трудової книжки НОМЕР_3 встановлено, що перша її сторінка заповнена російською мовою на ім`я особи: « ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ; дата рождения - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; образование среднее».

У верхній частині першої сторінки такої трудової книжки НОМЕР_3 уповноваженою особою Здолбунівського цегляного заводу здійснено запис російською мовою: «Фамилия изменена на основании паспорта …».

Вказаний запис скріплено печаткою Здолбунівського цегляного заводу.

Також, на зворотному боці титульного аркушу трудових книжок НОМЕР_3 та НОМЕР_1 Президентом ФК «Металіст» вчинено запис: «Прізвище змінено на ОСОБА_5 згідно паспорта НОМЕР_4 , виданого Здолбунівським РВ УМВС України від 24.11.2021 року», який скріплено печаткою ФК «Металіст».

На момент внесення до трудової книжки записів за період з 06.01.1981 по 25.05.1984 діяв Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Державного комітету ради міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 09.07.1958 №620, та Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі- Інструкція №162).

Згідно з абз.1 п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5 Інструкції №162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (далі Інструкція №58), яка діяла у період трудової діяльності позивача з 03.04.1999 по 17.03.2002.

Таким чином, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників та внесення в них достовірних відомостей саме на роботодавців, в свою чергу, працівники не можуть впливати на ці обставини, тому невиконання роботодавцем наведених обов`язків не повинно позбавляти працівника, у даному випадку позивача, її конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, які зумовлені виключно перекладом (транслітерацією) прізвища працівника з російської мови українською.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 2.12 Інструкції №162 та пункту 2.13 Інструкції №58 зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рисою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Таким чином, зміна запису про прізвище позивача у трудових книжках виконана уповноваженою особою відповідно до норм чинного на час їх заповнення законодавства.

Доказів визнання недостовірними записів у трудових книжках позивача щодо періодів роботи з 06.01.1981 по 25.05.1984 (3 роки 4 місяці 20 днів) та з 03.04.1999 по 17.03.2002 (2 роки 10 місяців 14 днів) відповідачем суду не надано, а тому суд вважає, що їх безпідставно не взято до уваги при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком.

Водночас, судом встановлено, що частину вказаного періоду з 31.10.1981 по 26.05.1984 (2 роки 6 місяців 27 днів) зараховано до страхового стажу позивача, як період догляду за дитиною, однак безпідставно невраховано період її роботи в Рівненському комбінаті будівельних матеріалів з 06.01.1981 по 30.10.1981 (0 років 9 місяців 24 дні).

Щодо твердження відповідача про відсутність відомостей про період роботи позивача у футбольному клубі Металіст з 03.04.1999 по 17.03.2002 в реєстрі застрахованих осіб, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-IV якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною першою статті 15 Закону №1058-IV визначено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є, зокрема, страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ст. 14 Закону №1058-IV страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

За приписами ч. 6 ст. 20 Закону №1058-IV страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч. 12 ст. 20 Закону №1058-IV).

Відповідно до положень ст. 106 Закону №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Частиною першою статті 4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Отже, обов`язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника - роботодавця, оскільки він здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи - працівника.

Застрахована особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства за страховими внесками не може бути підставою для незарахування до страхового стажу такої особи періодів її роботи.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 30.09.2019 у справі № 414/736/17 та від 23.07.2019 у справі № 617/927/17.

Таким чином, усі місяці роботи, в тому числі, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі-працівнику заробітну плату та нараховувало відповідні страхові внески з неї, повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески чи ні або незалежно від того, чи обліковуються вказані страхові внески відповідачем у реєстрі застрахованих осіб.

Відповідно до п.1 ст.12-1 Закону №2464-VI Пенсійний фонд України формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У частині другій статті 20 Закону №2464-VI зазначено, що персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Суд звертає увагу на те, що ні у відзиві, ні в листах від 26.05.2022 №6827-6256/Г-02/8-1700/22 та від 22.06.2022 №8488-6256/Г-02/8-1700/22 відповідач не обґрунтовує підстав відсутності в реєстрі застрахованих осіб відомостей про період роботи позивача у Футбольному клубі Металіст з 03.04.1999 по 17.03.2002.

При цьому, означений період роботи позивача у Футбольному клубі Металіст з 03.04.1999 по 17.03.2002 відображений в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 , яка в силу приписів чинного законодавства України є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Суд вважає, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення такого періоду роботи до страхового стажу за невиконання роботодавцем та страхувальником своїх обов`язків щодо сплати відповідних страхових внесків, адже згідно з Законом №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе саме такий страхувальник (роботодавець).

Враховуючи викладене, період роботи позивача у Футбольному клубі Металіст з 03.04.1999 по 17.03.2002 (2 роки 10 місяців 14 днів) безпідставно неврахований до її страхового стажу, а відмова відповідача зарахувати до страхового стажу позивача означений період порушує її право на соціальний захист, гарантоване Конституцією України та Законом № 1058-IV.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивача загалом понад 28 років страхового стажу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії (19.01.2022) вона досягла віку 60 років 8 місяців 1 день.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що оспорювані дії здійснені відповідачем необґрунтовано та всупереч вимогам чинного законодавства України.

Відтак, порушене право підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком та відновленню.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, частиною другою статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (п.3); про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п.4), або застосувавши інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п.10).

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та захистити порушене право позивача шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до загального страхового стажу позивача періоди роботи з 06.01.1981 по 30.10.1981 в Рівненському комбінаті будівельних матеріалів та з 03.04.1999 по 17.03.2002 у Футбольному клубі Металіст та призначити їй пенсію за віком.

При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям таким органом Пенсійного фонду певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі №817/498/17 (№К/9901/44445/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Визначаючи дату, з якої слід відновити порушені права, свободи та інтереси позивача, суд враховує положення частини першої статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, згідно з якою пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач досягла пенсійного віку 18.04.2021, а звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відбулося 19.01.2022, то порушене право ОСОБА_1 слід відновити з 19.01.2022.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності оскаржуваних дій, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати суд присуджує на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в Рівненському комбінаті будівельних матеріалів з 06.01.1981 по 30.10.1981 та у Футбольному клубі Металіст з 03.04.1999 по 17.03.2002.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 19.01.2022.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. О.Борисенка, 7, м.Рівне, 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 15 лютого 2023 року.

Суддя Н.О. Дорошенко