Справа № 240/23731/22
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/23731/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

15 лютого 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бердоус Ю. М.,

представника позивача: Кавун О.І.,

представника відповідача: Іванова Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Житомирської обласної прокуратури Білошицького Олександра Васильовича на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом керівника Житомирської обласної прокуратури Білошицького Олександра Васильовича до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2022 року позивач, керівник Житомирської обласної прокуратури Білошицький Олександр Васильович, звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.09.2022, винесену у виконавчому провадженні №69449880 про накладення штрафу на Житомирську обласну прокуратуру в розмірі 5100 гривень.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 29.11.2022 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що доказів виконання боржником рішення суду у строки визначені постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №69449880 до матеріалів справи не надано, доказів наявності протиправного характеру постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.09.2022 у виконавчому провадженні №69449880 про накладення штрафу на Житомирську обласну прокуратуру в розмірі 5100 гривень позивачем також не надано.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що у зв`язку з виникненням труднощів під час виконання рішення суду, що набрало законної сили, позивач звертався до суду із заявою про роз`яснення рішення суду, що є поважною причиною невиконання рішення.

Вказує, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2022 отримано лише 22.08.2022. В подальшому, 19.09.2022 на адресу позивача надійшла вимога державного виконавця №69449880/6-20.1 від 06.09.2022 у виконавчому провадженні №69449880 від 19.07.2022, відповідно до якої зобов`язано Житомирську обласну прокуратуру у одноденний термін з моменту отримання вимоги повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи, які вжиті на його виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні та постанова державного виконавця від 09.09.2022 про накладення на Житомирську обласну прокуратуру штраф у розмірі 5100 гривень.

Вважає, що державним виконавцем при прийнятті рішення про накладення штрафу не встановлено факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин, зокрема не враховано строки отримання документів боржником та факт звернення за роз`ясненням рішення суду. Вважає постанову про накладення штрафу протиправною.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що позивачем у даній справі та боржником у вказаному вище виконавчому провадженні не повідомлено виконавця про обставини що ускладнюють виконання судового рішення. Також зазначає, що в постанові про накладення штрафу від 09.09.2022 ВП №69449880 враховано та зазначено, що ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2022 у справі №240/7917/21 у задоволенні заяви Житомирської обласної прокуратури про роз`яснення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2022 відмовлено та станом на 09.09.2022 рішення суду не виконано боржником.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2022 у справі №240/7917/21 скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду; прийнято нову постанову, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Житомирської обласної прокуратури щодо не нарахування заробітної плати з 15.03.2021 по 27.04.2021 у відповідності до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014; зобов`язано Житомирську обласну прокуратуру нарахувати ОСОБА_1 заробітну плату за період з 15.03.2021 по 27.04.2021 виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період.

04.05.2022 Житомирським окружним судом видано виконавчий лист №8028/2022, який в подальшому звернений стягувачем до виконання.

Зокрема, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.07.2022 відкрито виконавче провадження №69449880 на підставі виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду №240/7917/21 від 04.05.2022 про зобов`язання Житомирської обласної прокуратури нарахувати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 15.03.2021 по 27.04.2021 виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням всіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період.

В подальшому, у зв`язку з невиконанням рішення суду державним виконавцем направлено вимогу державного виконавця №69449880/6-20.1 від 06.09.2022 у виконавчому провадженні №69449880 від 19.07.2022, відповідно до якої зобов`язано обласну прокуратуру у одноденний термін з моменту отримання вимоги повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи, які вжиті на його виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні.

Постановою від 09.09.2022 у виконавчому провадженні №69449880 накладено штраф на стягувача в розмірі 5100 гривень.

Не погоджуючись з постановою від 09.09.2022 про накладення штрафу, вважаючи її протиправною, позаяк відповідачем не дотримано строки повідомлення та не враховано вжиття боржником заходів з метою виконання рішення суду, позивач звернувся із вказаним позовом до суду

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, положеннями статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Положеннями статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Частина 4 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання боржником судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Тобто, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Згідно з усталеної судової практики поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Відповідно до положень статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1- 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст.18 Закону №1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження свої обов`язків.

Зокрема, частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до змісту положень частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, за змістом вищенаведеної норми державний виконавець при винесені постанови про накладення штрафу на боржника, повинен пересвідчитись, що рішення суду не виконується без поважних на те причин. Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення.

Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 по справі № 821/1568/16.

Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Поважними в розумінні Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена постановою Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №127/3770/17.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач обґрунтовуючи позов стверджував, що з метою належного виконання вищезгаданого виконавчого документу, 25.07.2022 ними подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду заяву про роз`яснення постанови від 02.03.2022 у справі №240/7917/21 в частині способу (процедури) нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 відповідно до частини третьої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» з врахуванням виплаченої заробітної плати позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 приймаючи до уваги факт неуспішного проходження останнім атестації.

При цьому встановлено, що ухвалою від 30.08.2022 у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення відмовлено.

Також встановлено, що позивач просив суд врахувати ту обставину, що постанову про відкриття виконавчого провадження від отримано ними лише 22.08.2022, тобто після подання заяви про роз`яснення постанови, а відповідно до частини четвертої статті 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що виконавче провадження відкрито ще 19.07.2022 до подачі прокуратурою заяви про роз`яснення судового рішення. Обов`язок державного виконавця зупинити виконавчі дії визначений ст. 34 ЗУ "Про виконавче провадження". Положеннями даної статті не передбачено зупинення виконавчих дій у разі звернення учасників виконавчого провадження до суду про роз`яснення судового рішення. Отже, суд вважає не коректним посилання позивача на положення ч. 4 ст. 254 КАС України де зазначено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання, оскільки виконавче провадження в даному випадку вже відкрито і під час здійснення виконавчих дій державний виконавець керується нормами ЗУ "Про виконавче провадження", а не нормами Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того суд приймаючи рішення про нарахування заробітної плати не встановлював прокуратурі строк щодо його виконання, стягувач вже отримав виконавчий лист і подав його до виконавчої служби тому положення ч. 4 ст. 254 КАС України до даних правовідносин не застосовуються.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що постанова про накладення штрафу від 09.09.2022 року прийнята відносно Житомирської обласної прокуратури за невиконання вимог державного виконавця викладених у постанові про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2022 року, відповідно до якої прокуратуру зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Суд вважає, що приймаючи постанову про накладення штрафу від 09.09.2022 державним виконавцем враховано поважні причини невиконання вимог постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме факт розгляду Сьомим апеляційним адміністративним судом заяви про роз`яснення рішення суду (ухвала прийнята 30.08.2022), оскільки оскаржувана постанова прийнята не через 10 днів після отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, а лише 09.09.2022 року після того, як Житомирською обласною прокуратурою без поважних на те причин не виконано законні вимоги державного виконавця.

Отже, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В. А. не проводилася перевірка причин невиконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2022 у справі №№240/7917/21, оскільки з часу відкриття виконавчого провадження від 19.07.2022 до винесення постанови державного виконавця від 09.09.2022 про накладення на Житомирську обласну прокуратуру штрафу пройшло достатньо часу для вчасного виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2022 у справі №240/7917/21.

Доказів виконання боржником рішення суду у строки визначені постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №69449880 до матеріалів справи не надано.

При цьому під час винесення наступних документів державним виконавцем враховано строки отримання боржником процесуальних документів.

Відповідно до положень статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Частиною 2 статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч.3 ст.14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Водночас, доказів наявності протиправного характеру постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.09.2022 у виконавчому провадженні №69449880 про накладення штрафу на Житомирську обласну прокуратуру в розмірі 5100 гривень позивачем не надано.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу керівника Житомирської обласної прокуратури Білошицького Олександра Васильовича залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.