Справа № 600/559/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 лютого 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/559/23-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши адміністративний позов Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

УСТАНОВИВ:

Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся до адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в сумі 143468,53 грн.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам, встановленими статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Однак всупереч наведеній нормі, позивач як суб`єкт владних повноважень, обґрунтовуючи заявлені вимоги, не навів норму закону, яка дає право органу поліції звертатися до суду з позовом до працівника поліції про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем взагалі не зазначено про наявність правових (тобто передбачених законом) підстав щодо стягнення таких в судовому порядку.

При цьому суд звертає увагу заявника позову на те, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб`єкта владних повноважень, в яких можуть бути відповідачами фізичні та юридичні особи, в чітко визначених законами України випадках.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 09 жовтня 2012 року у справі №1-177а12, від 22 вересня 2015 року у справі №П/811/3781/14 та постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №826/7962/16, від 06 червня 2018 року у справі №П/811/289/16, від 13 червня 2018 року у справі №815/332/17, від 22 серпня 2018 року у справі №818/1735/17, від 07 вересня 2018 року у справі № 824/2473/15-а.

Посилання ж позивача у позові на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 31 січня 2023 року у справі №715/3558/22, якою закрито провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування збитків та одночасно роз`яснено право на звернення з таким позовом в порядку передбаченому КАС України, як на підставу звернення з даним позовом до Чернівецького окружного адміністративного суду, суд оцінює критично, оскільки, як зазначено вище, лише у визначених законом випадках суб`єкти владних повноважень можуть бути позивачами у адміністративній справі з вимогами до фізичних та юридичних осіб.

Крім цього, позивачем усупереч вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України не зазначено і день виникнення підстав, які дали йому право на звернення до суду з цим позовом, що унеможливлює суд перевірити дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, що є одним із обов`язків суду після одержання позовної заяви (пункт 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України).

Поряд з цим суд звертає увагу позивача на те, що згідно з абзацом 2 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Самі по собі твердження позивача про Висновок експертного дослідження від 27 лютого 2020 року №4-Д, проведений Чернівецьким НДЕКЦ МВС України, без зазначення дати його отримання з наданням підтверджуючих доказів, не дають змоги перевірити дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Водночас посилання позивача у позові на статтю 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року №160-IX, згідно якої особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди, є безпідставним, оскільки вказана норма не визначає саме строк звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди (стягнення збитків).

Частиною другою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Абзацом другим частини другої вказаної статті встановлено, що у разі подання до суду документів в електронній формі суб`єкт владних повноважень зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Однак позивачем як суб`єктом владних повноважень усупереч наведеному процесуальному обов`язку, враховуючи подання до суду позову в електронній формі, не додано до позовної заяви доказ надіслання відповідачу листом з описом вкладення позовної заяви та доданих до неї документів.

Згідно з частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте позивачем не додано до позовної зави документа про сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Розміри ставок судового збору встановлені статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Зокрема, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684 гривень.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, вона фактично містить позовні вимоги майнового характеру, адже такі зводяться до виплати відповідачем позивачу коштів у розмірі 143468,53 грн.

Зважаючи на те, що 1,5 відсотка розміру майнових вимог даного спору становить 2152,02 грн (143468,53*1,5/100), що є меншим від 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір судового збору за дану майнову вимогу у позові становитиме 2684 грн.

Враховуючи викладене, при подачі позову до суду позивачу необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 2684 грн.

Судовий збір повинен бути сплачений на наступні банківські реквізити: отримувач Чернівецьке УК/м.Чернiвцi/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) 37978173; банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.); код банку отримувача (МФО) 899998; номер рахунку (IBAN) UA4024002; код класифікації доходів бюджету 22030101.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником).

Як вбачається з позовної заяви, така підписана Замерзляком О.В., який діє на підставі довіреності в порядку передоручення від 22 лютого 2022 року, виданої ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності виданої Департаментом патрульної поліції, що була додана до позову.

Між тим, указана Довіреність не є належним документом, на підставі якого особа, що підписала позов, має право представляти позивача у суді, виходячи з такого.

Відповідно до частин першої - третьої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Відтак, у Кодексі адміністративного судочинства України розмежовуються такі юридичні категорії, як "представництво" і "самопредставництво".

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року N 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

Законом "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02 червня 2016 року N 1401-VIII внесені доповнення до Конституції України, відповідно до яких розділ XV "Перехідні положення" Основного Закону України було доповнено пунктом 11, який передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року (абзац перший пункту). Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюватиметься з 1 січня 2020 року (абзац другий пункту).

Вказані зміни набули чинності 30 вересня 2016 року.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах з 01 січня 2020 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Пунктом 11 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України врегульовано саме питання представництва. Питання "самопредставництва" передбачено лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.

За загальним правилом теорії права самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Разом з тим змінами, внесеними до Кодексу адміністративного судочинства України Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення" від 18 грудня 2019 року N390-IX збільшено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що "юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені" та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: "відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту)".

З аналізу цієї норми закону вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених статтею 44 КАС України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності обох цих умов.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Як вбачається з позовної заяви її від імені Департаменту патрульної поліції підписано Замерзляком О.В., який на діє на підставі довіреності в порядку передоручення, виданої ОСОБА_2 , який в свою чергу діє на підставі Довіреності виданої Департаментом патрульної поліції.

Разом з тим, позивачем не надано до позовної заяви відомості, що станом на момент звернення до суду керівником Департаменту патрульної поліції є саме Жуков Євгеній Олександрович. Як і не надано довіреності, виданої від Департаменту патрульної поліції на ім`я ОСОБА_2 .

Крім того, у Єдиному реєстрі адвокатів України також відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 має статус адвоката, відповідного документа до позову не додано.

Також у матеріалах позовної заяви відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 є особою, яка діє відповідно до статуту, положення чи іншого акта, на підставі якого вона здійснює представництво юридичної особи (Департаменту патрульної поліції) у порядку її самопредставництва. Тобто, належних документів на представництво (самопредставництво) Замерзляком О.В. та право підписання позовної заяви матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 не надано належних доказів на підтвердження повноважень щодо здійснення представництва Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення даної позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Позовну заяву Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування збитків залишити без руху.

2.Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п?яти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання позовної заяви у відповідності до вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

3.Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде вважатися не поданою і буде повернута особі, яка її подала, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк