Справа № 460/49773/22
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2023 року м. Рівне №460/49773/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправними дій командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 по призначенню службового розслідування; визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 315а «На виконання рекомендацій (пропозицій) звіту, складеного за результатами внутрішнього аудиту діяльності в/ч НОМЕР_1 від 29.08.2022 № 526/11»; визнання протиправними дій тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення в вигляді попередження про неповну службову відповідність; визнання протиправним та скасування наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 № 56 від 10.09.2022 року «Про результати службового розслідування відносно підполковника ОСОБА_1 ».

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що не погоджується із рішенням відповідача щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення. ІНФОРМАЦІЯ_1 проведено внутрішній аудит діяльності в/ч НОМЕР_1 , яким встановлено обставини недопостачання продуктів харчування на суму 5 421,89 тис. грн. На виконання рекомендацій (пропозицій) вказаного звіту, призначено службове розслідування відносно заступника командира частини з тилу - начальника тилу підполковника ОСОБА_1 . Згодом, прийнято наказ від 10.09.2022 №56, відповідно до якого оголошено дисциплінарне стягнення попередження про неповну службову відповідність. Позивач зазначає, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за те, що він нібито, не організував контроль якості надання послуг з організації харчування суб`єктами господарювання. Однак, в наказі №56 вказано підставу притягнення абзац 4 статті 77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, який регулює обов`язок заступника командира бригади з тилу керувати роботою, спрямованою на поліпшення матеріально-побутового становища особового складу військової частини. Крім того, немає доказів того, що позивач не організував забезпечення матеріальними засобами та не організував якісне харчування, не організував контроль якості надання послуг з організації харчування суб`єктами господарювання. Позивач наголошує, що обов`язок по організації обліку договорів та угод щодо наданих стороннім підприємствам послуг, а також контроль за їх виконанням і вчасним переглядом покладається не лише на заступника командира частини з тилу, а на всіх посадових осіб військової частини. Дії відповідача щодо призначення службового розслідування є передчасними, на думку позивача, нічим не обгрунтованими, оскільки аудиторський звіт не містить посилання саме на особу позивача. З матеріалами та актом службового розслідування позивач не ознайомлювався.

Позивач зазначає, що наказ № 56 від 10.09.2022 року «Про результати службового розслідування відносно підполковника ОСОБА_1 » не містить в собі: в чому саме полягали дії позивача, які призвели до порушень; не встановлено наявність причинного зв`язку між порушеннями та неправомірними діями позивача; норми законодавства, які порушено; ступінь вини позивача; форму вини; чи вчинено правопорушення під час виконання позивачем службових обов`язків. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив до суду, в якому вказав, що просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що службовим розслідуванням достовірно встановлено, що заступник командира частини з тилу - начальник тилу підполковник ОСОБА_1 не контролював дії підлеглих по виконанню обов`язків при виявленні порушень договірних зобов`язань із суб`єктами господарювання під час надання послуг забезпечення комплектами продуктів харчування, документально не оформляв факти недопостачання харчових продуктів, а також не забезпечив належного обліку продуктів харчування, доповідь своєму безпосередньому начальникові (командиру військової частини) за цими обставинами не здійснював. За результатами службового розслідування вину ОСОБА_1 доведено повністю, а тому з метою недопущення подібних випадків у майбутньому наказом командира військової частини №56 від 10.09.2022 у відповідності до наданої йому дисциплінарної влади заступника командира частини з тилу - начальника тилу підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення, передбачене пунктом «ґ» статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ «попередження про неповну службову відповідність». Відповідач вказує, що у акті службового розслідування та наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності помилково зроблено посилання на абзац 4 статті 77 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, а не 5, і цей факт не спростовує встановлені службовим розслідуванням обставини порушення ОСОБА_1 своїх функціональних обов`язків.

Відповідач зазначає, що інформація, на відсутність якої у наказі про накладення дисциплінарного стягнення посилається позивач, у повній мірі відображена у акті службового розслідування, складеного стосовно ОСОБА_1 , й чинним законодавством не передбачено дублювання такої у відповідному наказі командира військової частини. Відповідач вказує, що слід врахувати специфіку накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовця, згідно якої командиром може бути накладене дисциплінарне стягнення й без проведення службового розслідування; обов`язок командира щодо складення будь-яких інших документів при накладенні стягнення чинним законодавством не передбачено. Прийняття рішення про необхідність проведення службового розслідування належить до дискреційних повноважень посадової особи, уповноваженої приймати рішення про притягнення відповідного військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Якщо ж вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Крім того, Дисциплінарний статут не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це, в свою чергу, наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Військова частина НОМЕР_1 наголошує, що постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.10.2022 у справі №559/2368/22 підполковника ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП «Недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду». Постанова Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.10.2022 у справі №559/2368/22 набрала законної сили 24 листопада 2022 року. За наведених обставин, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Підполковник ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира частини з тилу - начальника тилу.

Аудиторською групою ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 12.07.2022 по 15.08.2022 проведено внутрішній аудит діяльності в/ч НОМЕР_1 , за результатами якого складено звіт від 29.08.2022 №526/11.

Внутрішнім аудитом встановлено обставини недопостачання продуктів харчування на суму 5 421,89 тис. грн., що призвело до ризику недоотримання фінансових ресурсів Міноборони через незастосування штрафних санкцій замовником до виконавця у сумі 542,19 тис. грн. (підпункт 2.6.3.1 звіту).

Однією з пропозицій звіту було призначення службового розслідування за фактами відсутності документального оформлення порушень договірних зобов`язань суб`єктом господарювання, а саме: недопостачання продуктів харчування на суму 5421,89 тис.грн, що призвело до ризику недоотримання фінансових ресурсів Міноборони через незастосування штрафних санкцій Замовником до Виконавця у сумі 542,19 тис.грн

На виконання рекомендацій (пропозицій) вказаного звіту, відповідно до вимог статей 6, 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (зі змінами), з метою уточнення причин та умов, що сприяли недопостачання продуктів харчування, а також встановлення ступеня вини заступника командира частини з тилу - начальника тилу підполковника ОСОБА_1 у документальному неоформленні порушень договірних зобов`язань суб`єктом господарювання, командиром частини полковником ОСОБА_4 прийнято наказ від 30.08.2022 №315а про призначення службового розслідування стосовно заступника командира частини з тилу - начальника тилу підполковника ОСОБА_1 , проведення якого доручено начальнику інженерно-технічного та розрахункового відділення маршрутів висування підполковнику ОСОБА_5 (а.с.24-25).

В період з 30.08.2022 по 10.09.2022 проведено службове розслідування, за результатами якого складений Акт службового розслідування від 10.09.2022.

Службовим розслідуванням встановлено, що заступник командира частини з тилу - начальник тилу підполковник ОСОБА_1 не контролював дії підлеглих по виконанню обов`язків при виявленні порушень договірних зобов`язань із суб`єктами господарювання під час надання послуг забезпечення комплектами продуктів харчування, документально не оформляв факти недопостачання харчових продуктів, а також не забезпечив належного обліку продуктів харчування, доповідь своєму безпосередньому начальникові (командиру військової частини) за цими обставинами не здійснював, чим допустив недбале ставлення до виконання обов`язків по контролю за організацією харчування особового складу частини, тобто своїх функціональних обов`язків, та порушив вимоги підпункту 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 №300, статті 77 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.

За результатами службового розслідування внесено пропозицію підполковника ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності.

Наказом командира військової частини №56 від 10.09.2022 «Про результати службового розслідування відносно підполковника ОСОБА_1 » за порушення вимог пунктів 1, 28, підпункту 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 №300, абзацу 4 статті 77 Статуту внутрішньої служби ЗСУ заступника командира частини з тилу - начальника тилу підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом «ґ» статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ - попередження про неповну службову відповідність.

Позивач не погоджується з такими рішеннями відповідача, тому звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно частини першою статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Законом України «Про Дисциплінарний статуту Збройних Сил України» від 24.03.1999 №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу. Дія Дисциплінарного статуту поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України, війська Цивільної оборони України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджено Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ).

Згідно з преамбулою дія Статуту внутрішньої служби ЗСУ поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Частиною 1 статті 3 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Відповідно до статті 5 Статуту внутрішньої служби ЗСУ внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 6 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Обов`язки, права та відповідальність військовослужбовців визначені Статутом внутрішньої служби, серед яких визначено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, серед яких додержуватися розпорядку дня.

Відповідно до пункту 16 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно статті 58 Статуту внутрішньої служби ЗСУ командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Абзацом 9 статті 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що командир (начальник) зобов`язаний показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України (абзаци перший, третій статті 3 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів (абзаци перший, другий статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири (стаття 7 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до статті 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Згідно статті 98 Дисциплінарного статуту під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

З системного аналізу вказаних норм, вбачається, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися своїх службових обов`язків . У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни командир може накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командира про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 85 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Відповідно до статей 47, 84 - 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (із змінами), з метою приведення актів Міністерства оборони України у відповідність до вимог законодавства, наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Відповідно розділу ІІ Порядку №608, службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Службове розслідування не призначається: у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Враховуючи наведені положення Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, суд дійшов висновку, що призначення службового розслідування є правом, але не обов`язком особи, яка приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Передумовою призначення службового розслідування щодо підполковника ОСОБА_1 стало проведення внутрішнього аудиту діяльності Військової частини НОМЕР_1 , проведеного ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 12.07.2022 по 15.08.2022.

Внутрішнім аудитом встановлено обставини недопостачання продуктів харчування на суму 5 421,89 тис. грн., що призвело до ризику недоотримання фінансових ресурсів Міноборони через незастосування штрафних санкцій замовником до виконавця у сумі 542,19 тис. грн. (підпункт 2.6.3.1 звіту). Однією з пропозицій звіту від 29.08.2022 №526/11 було призначення службового розслідування за фактами відсутності документального оформлення порушень договірних зобов`язань суб`єктом господарювання, а саме: недопостачання продуктів харчування на суму 5421,89 тис.грн, що призвело до ризику недоотримання фінансових ресурсів Міноборони через незастосування штрафних санкцій Замовником до Виконавця у сумі 542,19 тис.грн

В свою чергу, підставою призначення службового розслідування стала необхідність уточнення причин та умов, що сприяли недопостачанню продуктів харчування на суму 5421,89 тис.грн.

Службове розслідування призначено командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_4 на підставі наказу, проведення службового розслідування доручено начальнику інженерно-технічного та розрахункового відділення маршрутів висування підполковнику ОСОБА_5 .

Позивач наголошує, що службове розслідування було призначено щодо нього завідомо безпідставно, оскільки звіт внутрішнього аудиту не вказує безпосередньо на його вину.

Суд вважає таке твердження позивача безпідставним, оскільки згідно абзаців 5, 18, 21 статті 77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з тилу зобов`язаний:

- організовувати своєчасне забезпечення підпорядкованими службами підрозділів бригади (полку, окремого батальйону) матеріальними засобами, якісне харчування особового складу; контролювати доведення встановлених норм забезпечення до кожного військовослужбовця;

-контролювати якість надання послуг з організації харчування суб`єктами господарювання, брати участь у складанні розкладки продуктів та подавати її на затвердження командирові військової частини, здійснювати контроль за станом здійснення суб`єктами господарювання заходів щодо обладнання і удосконалення переданих їм об`єктів, правильністю експлуатації та своєчасним ремонтом таких об`єктів;

-організовувати й контролювати ведення обліку та звітності в установленому порядку.

Згідно положень пунктів 6-12 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 року № 1225 (зі змінами): обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження, при цьому облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним.

Облік військового майна ведеться як у мирний час, так і в особливий період на об`єктах військового (корабельного) господарства, у службах забезпечення органів військового управління, службах військових частин і з`єднань, на складах, базах, в арсеналах згідно з цим Положенням та відповідними нормативно-правовими актами Міноборони.

Облік військового майна ведеться шляхом запису (відображення) в книгах (картках) обліку, інших матеріальних носіях інформації даних про кількість, якісний (технічний) стан, облікові та заводські номери, вартість (ціну) військового майна, а також про його рух, втрату та нестачу.

Згідно абзаців 1, 6, 28, 29 пункту 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 № 300 (зі змінами), усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні:

знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності;

організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, інженерних та спеціальних споруд у підпорядкованих службах (службі);

організовувати облік договорів та угод щодо наданих стороннім підприємствам (організаціям), фізичним та юридичним особам послуг, а також контроль за їх виконанням і вчасним переглядом;

організовувати претензійну роботу у підпорядкованих службах (службі).

Згідно пункту 1 розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 (зі змінами), облік військового майна у службах забезпечення військової частини організовують начальники відповідних служб забезпечення.

Відповідно до функціональних обов`язків заступника командира військової частини НОМЕР_1 з тилу, затверджених командиром Військової частини НОМЕР_1 , заступник командира військової частини з тилу в мирний і воєнний час відповідає за матеріальне й технічне забезпечення підрозділів частини підпорядкованими службами; за підвезення всіх видів матеріальних засобів; за стан обліку матеріально-технічних засобів підпорядкованих служб (а.с.28-29).

Таким чином, саме до повноважень заступника командира військової частини з тилу входить організація своєчасного забезпечення підпорядкованими службами підрозділів бригади (полку, окремого батальйону) матеріальними засобами, якісного харчування особового складу; контроль доведення встановлених норм забезпечення до кожного військовослужбовця.

Тому, з метою уточнення причин та умов, що сприяли недопостачанню продуктів харчування на суму 5421,89 тис.грн, що призвело до ризику недоотримання фінансових ресурсів Міноборони через незастосування штрафних санкцій Замовником до Виконавця у сумі 542,19 тис.грн, було призначено службове розслідування стосовно особи, до функціональних обов`язків якої належать ці питання, а саме стосовно заступника командира військової частини з тилу.

Судом встановлено, що дії командира Військової частини НОМЕР_1 щодо призначення службового розслідування стосовно заступника командира частини з тилу - начальника тилу підполковника ОСОБА_1 , а відтак і наказ від 30.08.2022 №315а про призначення службового розслідування є правомірними та обгрунтованими, а позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання наказу від 30.08.2022 №315а в період з 30.08.2022 по 10.09.2022 було проведено службове розслідування, за результатами якого складений Акт службового розслідування від 10.09.2022.

В акті службового розслідування зазначено, що «заступник командира частини з тилу - начальник тилу підполковник ОСОБА_1 не контролював дії підлеглих по виконанню обов`язків при виявленні порушень договірних зобов`язань із суб`єктами господарювання під час надання послуг забезпечення комплектами продуктів харчування, невиконання умов договорів були систематичними, однак документальне оформлення виявлених фактів недопостачання харчових продуктів (складання актів про порушення договірних зобов`язань, фіксація порушень у зведених актах приймання послуг) не здійснювалось, письмові доповіді вищому командуванню не надавались, оскільки про дані недоліки не доповідалося командиру військової частини НОМЕР_1 …».

До акту службового розслідування додано, в тому числі пояснення заступника командира частини з тилу начальника тилу підполковника ОСОБА_1 , його службова характеристика та копія службової картки.

За результатами службового розслідування внесено пропозицію підполковника ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності.

З актом службового розслідування позивач ознайомлений 10.09.2022, що підтверджено його підписом.

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом командира військової частини №56 від 10.09.2022 «Про результати службового розслідування відносно підполковника ОСОБА_1 » за порушення вимог пунктів 1, 28, підпункту 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 №300, абзацу 4 статті 77 Статуту внутрішньої служби ЗСУ заступника командира частини з тилу - начальника тилу підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом «ґ» статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ - попередження про неповну службову відповідність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що своєю бездіяльністю заступник командира частини з тилу - начальник тилу військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_1 порушив вимоги вищеперерахованих нормативно-правових актів.

В силу своїх функціональних обов`язків позивач повинен був доповідати письмово командиру військової частини НОМЕР_1 про неналежне виконання договірних зобов`язань та невиконання фірмами з постачання харчових продуктів, але документально не оформляв порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання, таким чином, виконував свої обов`язки недбало та неналежним чином. Разом з тим, така бездіяльність спричинила недопостачання продуктів харчування на суму 5421,89 тис.грн, що призвело до ризику недоотримання фінансових ресурсів Міноборони у розмірі 542189,01 грн. та фактично заблокували претензійну діяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного виконання договірних зобов`язань із забезпечення харчових продуктів.

Дані факти підтверджені матеріалами справи та не спростовані позивачем.

Крім того, факт вчинення саме позивачем таких дій (бездіяльності) був встановлений також при розгляді Дубенським міськрайонним судом Рівненської області справи №559/2368/22, за результатом якої прийнято постанову від 12.10.2022 (набрала законної сили 24.11.2022) про притягнення підполковника ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП «Недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду».

Частиною шостою статті 78 КАС України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, підсумовуючи наведене, аналізуючи норми Дисциплінарного статуту та порядок накладення на позивача дисциплінарного стягнення, суд зазначає, що відповідачем було дотримано процедуру накладення та оголошення дисциплінарного стягнення, правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як «попередження про неповну службову відповідність». Такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.

Крім того, суд критично оцінює посилання позивача на той факт, що у акті службового розслідування та наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності зроблено посилання на абзац 4 статті 77 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, а не 5, яким передбачено, що заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з тилу зобов`язаний організовувати своєчасне забезпечення підпорядкованими службами підрозділів бригади (полку, окремого батальйону) матеріальними засобами, якісне харчування особового складу; контролювати доведення встановлених норм забезпечення до кожного військовослужбовця.

Суд зазначає, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires actic invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рiшення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» i, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що роздiляє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

При цьому, суд зазначає, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено: з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб (Указ Президента України від 14.03.2022 №133/2022); з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб (Указ Президента України від 18.04.2022 №259/2022); з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб (Указ Президента України від 17.05.2022 №341/2022); з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб (Указ Президента України від 12.08.2022 № 573/2022); Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб (Указ від 07.11.2022 № 757/2022).

Керуючись наведеними висновками суд вважає, що в умовах воєнного стану посилання відповідачем в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності на абзац 4 статті 77 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України, хоча фактично позивачем було порушено абзац 5 статті 77, не спростовує самого факту такого порушення, який підтверджений матеріалами службового розслідування, та не може бути наслідком скасування наказу.

Позивачем не надано суду належних та беззаперечних доказів в спростування порушення ним своїх службових обов`язків, які б звільняли його від дисциплінарної відповідальності, передбаченої Дисциплінарним статутом ЗС України.

При цьому, суд зазначає, що приписами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено можливість реагування керівним складом на військовослужбовця за фактичне невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

В разі виникнення таких обставин командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Інститут дисциплінарної відповідальності є самостійним інститутом права, що підтверджується наявністю окремих ознак правового інституту: - однорідність фактичного змісту; - юридична єдність (комплексність) норм; - законодавча відособленість.

Дисциплінарна відповідальність, як самостійний вид юридичної відповідальності, є елементом у структурі правової системи країни та важливим чинником забезпечення дисципліни та правопорядку.

Дисциплінарний проступок, в контексті дисциплінарної відповідальності, можливо охарактеризувати як протиправну дію чи бездіяльність службовця, що порушує встановлений порядок виконання своїх обов`язків, встановлені вимоги до військової дисципліни або громадського порядку.

В свою чергу, дисциплінарне стягнення є мірою відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, яке лежить у колі дискреційних повноважень суб`єкта, відповідального та зацікавленого у дотриманні службовцем відповідних вимог дисципліни. Дисциплінарне стягнення виступає результатом карного процесу уповноваженої на це особи, що несе в собі наслідки особистого немайнового та майнового характеру.

Такі стягнення виражаються у вигляді негативної оцінки до певної події та засудженні поведінки службовця, вину та причетність якого буде належним чином встановлено.

У зв`язку з чим, заходи реагування у виді дисциплінарного стягнення є результатом встановлення істини у певній події, яка порушує вимоги дисципліни або належності виконання покладених на особу обов`язків з проходження служби. Такі заходи мають на меті попередити особу про необхідність дотримання встановлених до неї вимог, а також про можливість застосування більш суворого дисциплінарного стягнення у випадку повторних порушень дисципліни, що повинно спонукати службовця належним чином виконувати свої обов`язки та попередити, що усі наступні порушення не будуть залишені поза увагою.

При цьому, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок є дискреційними повноважень суб`єкта його накладення. Крім того, положення наведеного законодавства, не містять жодних застережень щодо необхідності дотримання послідовності при застосуванні до осіб дисциплінарних стягнень, а передбачають необхідність застосування до особи, якою вчинено дисциплінарний проступок, дисциплінарного стягнення, співрозмірного з вчиненим нею проступком та з урахуванням обставин його скоєння.

Вищевказані фактичні обставини вказують на те, що застосоване до позивача дисциплінарне стягнення, а саме попередження про неповну службову відповідність, в період введення в Україні воєнного стану, є повністю співмірним з діями (бездіяльністю) позивача.

Тому, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу №56 від 10.09.2022 про притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач підтвердив правомірність оспорюваних дій та наказів, а наведені позивачем доводи не дають суду підстав для їх скасування.

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та скасування наказів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 20 лютого 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя Н.В. Друзенко