Справа № 638/5993/22
Суддя: Подус Г. С.
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/5993/22
Провадження № 2-а/638/50/23
РІШЕННЯ

Іменем України

17 лютого 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Подус Г.С.,

секретаря Веліток Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до капрала поліції 1 батальйону 1 роти УПП в Житомирській області Пашківської Д.О. ,Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачі , в якому просить скасувати постанову серії ЕАР №6031091 від 16.10.2022 року по справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 125 КУпАП про накладення стягнення у вигляді попередження - закрити та стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позову посилається на те, що 16.10.2022 року близько 10.14 год. позивач рухався на автомобілі Audi 7 д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп з м. Києва у напрямку м. Львів дотриманням ПДР України та з увімкненим ближнім світлом фар, так як автомобіль автоматично його вмикає щоразу після запуску двигуна. За адресою: 236 км а/д Київ-Чоп ОСОБА_1 зупинила інспектор управління патрульної поліції Житомирської області капрал поліції Пашківська Дарія Олегівна та повідомила позивачу, що на її думку він здійснив адміністративне правопорушення. Інспектор так і не продемонструвала позивачу жодних доказів начебто вчинення правопорушення та не попередила, що вона здійснювала чи здійснює превентивний захід -застосування технічних приладів і технічних засобі, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису. 16.10.2022 року поліцейським винесено постанову серії ЕАР №6031091, відповідно до якої 16.10.2022 року о 10.14 год. водій керував транспортним засобом без ввімкнених денних ходових вогнів поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР України, (з 01.10 по 01.05 на ТЗ поза населен.пунктом повинні бути ввімкнені денні ходові вогні або ближнє світло), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП». Із вказаною постановою позивач не згоден, вважаю її незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з грубим порушенням прав та чинного законодавства України, а тому вона підлягає безумовному скасуванню з огляду на наступне.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.11.2022 року відкрито провадження в спрощеному порядку без виклику сторін.

02.01.2023 року від представника відповідача управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву Вх. №42, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити. Також представник зазначив, що постанова винесена у відповідності до норм чинного законодавства, з долученого запису вбачається, що позивач був повідомлений про причину зупинки. Також був повідомлений і про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді попередження. Одночасно представником заявлено про необґрунтованість вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, адже дана справа є незначної складності, а до позивача було застосовано лише попередження.

Представник позивача ОСОБА_1 - Потерайло А.М. подав до суду відповідь на відзив Вх. №1342 від 16.01.2023 року, в якій вказав, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, долучений до відзиву відеозапис по перше є неналежним доказом вчинення ним правопорушення чи інших фактичних обставин справи, а стосується лише фрагментарно фіксації спілкування відповідача і позивача вже після зупинки авто.

Також представником позивача подано додаткові пояснення з приводу вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, Вх. № 2372 від 24.01.2023 року, в яких вказав, що незначна сума стягнення не є підставою для надання безоплатних чи фактично безоплатних послуг. З урахуванням обсягу виконаної роботи, розмір гонорару не є завищеним, а сума витрат на правову допомогу в даному випадку не знаходиться в прямій залежності від суми штрафу. Незначна ціна позову не може бути підставою для позбавлення позивача права на правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, суд прийшов до наступного.

16.10.2022 року поліцейським роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Пашківською Д.О. винесено постанову серії ЕАР №6031091 від 16.10.2022 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно даної постанови на позивача накладено стягнення у вигляді попередження за те, 16.10.2022 року о 10.14 год. водій керував транспортним засобом без ввімкнених денних ходових вогнів поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР України, (з 01.10 по 01.05 на ТЗ поза населен.пунктом повинні бути ввімкнені денні ходові вогні або ближнє світло), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП».

Статтею 125 КУпАП встановлено, що інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.

Відповідно до п. 9.8 ПДР України, під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до п.п. 1,3,8 ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено відповідними статтями КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч. 1, 2, 3 і 5 ст. 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 16.10.2022 року керував транспортним засобо без ввімкнених денних ходових вогнів поза населеним пунктом, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України.

Представником відповідача до суду надано диск з відеозаписом, однак з відеозапису не вбачається факт порушення ОСОБА_1 правил ПДР України, на відеозаписі наявні лише фрагменти відеозйомки після зупинення автомобіля та оформлення самої постанови.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надано до суду доказів вчинення ОСОБА_1 порушення правил ПДР України, суд дійшов обґрунтованого висновку, що постанова складена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП, оскільки опис обставин порушення не відповідає вимогам ПДР України та обставинам, установлених при розгляді справи.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тобто наявність події адміністративного правопорушення є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Але, в порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, у зв`язку з начебто порушенням позивачем п. 9.8 Правил дорожнього руху, відповідачем до суду не надано, відзив на позовну заяву відповідач не надав.

Статтею 286 КАС України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Що стосується вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, то суд дійшов наступного висновку.

Так, ч. ч. 1, 3 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) , виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Акт наданих послуг від 14.11.2022 року до договору про надання правничої допомоги №1 від 01.04.2021 року містить детальний опис робіт, виконаних при наданні правничої допомоги позивачу в ході розгляду даної справи, а надані заявником документи, підтверджують факт понесення витрат саме у цій справі.

На підтвердження витрат на правову та професійну правничу допомогу позивач надав: копія договору №1 від 01.04.2021 року про надання правничої (правової) допомоги; копія додаткової угоди № 2 від 26.10.2022 року до договору про надання правничої (правової) допомоги №1 від 01.04.2021 року; ордер, виданий адвокатським бюро «Антона Потерайла» на ім`я адвоката Потерайла А.М. для представництва інтересів позивача у Дзержинському районному суді м. Харкова; рахунок №2610001 від 26.10.2022 року на суму 4000 грн. за договором №1 від 01.04.2021 року; квитанцію № ХМВ3-Х77Х-Е4Х0-Н8АХ від 26.10.2022 року на суму 4000 грн. з призначенням платежу «Правова допомога за договором 1 від 01.04.2021 (рахунок від 26.10.2022)»; акт наданих послуг від 26.10.2022 року до договору про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 01.04.2021 року, згідно якого, виконано зобов`язання, підготовка позовної заяви з додатками до Дзержинського районного суду м. Харкова за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАР №6031091 від 16.10.2022 року про накладення адміністративного стягнення за порушення правил ПДР України - 2 години х 2.000 грн. = 4.000 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72,73, 241-246,268,269, 271, 272, 286 КАС України, суд -

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серія ЕАР №6031091 від 16.10.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.125 КпАП України, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через місцевий суд, який ухвалив рішення.

Головуючий