Справа № 380/7158/20
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/7158/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Максимович А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» до Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними і скасування постанов, -

встановив:

товариство з обмеженою відповідальністю Мрія , місцезнаходження: 82660, Львівська обл., Сколівський р-н, смт. Славське, вул. О. Степанівни, 42 (далі позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) , місцезнаходження: 82600, Львівська обл., м. Сколе, вул. Чайківського, 6 (далі відповідач), в якому, із урахуванням уточненої позовної заяви від 23.09.2020 (вх. № 47983), просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 50060605, винесену 27.04.2020 головним державним виконавцем Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кізимою Ю.М.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 50060605, винесену 27.04.2020 головним державним виконавцем Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кізимою Ю.М.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 50060605, винесену 28.04.2020 головним державним виконавцем Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кізимою Ю.М.

Ухвалою від 09.09.2020 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 21.10.2020 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Ухвалою від 08.12.2020 суд поновив позивачу строк звернення до суду.

Ухвалою від 22.01.2021 суд зупинив провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області у справі №455/1109/20 за скаргою Шиміна Ігоря Юрійовича в особі боржника ТзОВ Мрія на дії Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними дій, постанов про відкриття виконавчого провадження та закінчення виконавчого провадження №50060605.

Ухвалою від 30.01.2023 суд поновив провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у виконавчому листі неправильно вказано місцезнаходження боржника, а також дату і номер рішення, на підставі якого він виданий. Представник позивача вважає, що неправомірність дій відповідача при відкритті виконавчого провадження свідчить про протиправність оскаржених постанов. Крім цього, постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята за відсутності для цього підстав.

13.11.2020 представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що оскаржені постанови прийняті у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження». Представник відповідача також зазначила, що позивач сплатив витрати виконавчого провадження та виконавчий збір на підставі оскаржених постанов.

У судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України у справах, визначених, зокрема, статтею 287 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, суд визнав можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

У відповідача на виконанні перебувало виконавче провадження №50060605 щодо виконання виконавчого листа № 455/785/14-ц, виданого 20.01.2016 Старосамбірським районним судом Львівської області про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» 7361,00 грн матеріальної шкоди та 103456,00 грн моральної шкоди на користь ОСОБА_1

27.04.2020 головний державний виконавець Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кізима Ю.М. прийняла постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 50060605.

27.04.2020 головний державний виконавець Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кізима Ю.М. прийняла постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 50060605.

28.04.2020 головний державний виконавець Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кізима Ю.М. прийняла постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 50060605.

Вважаючи вказані постанови протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 50060605 від 27.04.2020 та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 50060605 від 27.04.2020, то суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 вказаного Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Частиною другої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція).

Відповідно до частини другої розділу VI Інструкції, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження:

- виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари);

- пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені вказаним пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

В частині третій статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 (далі Наказ МЮ України від 29.09.2016 №2830/5) затверджено види та розміри витрат виконавчого провадження.

Так, згідно з розділом І Наказу МЮ України від 29.09.2016 №2830/5 до витрат виконавчого провадження належать, зокрема, витрати на виготовлення документів виконавчого провадження (папір; копіювання, друк документів; канцтовари), пересилання документів виконавчого провадження (конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку), послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій (експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій), плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статтею 8 Закону України «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Відповідно до розділу ІІ Наказу МЮ України від 29.09.2016 №2830/5, розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта».

Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати.

З постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження вбачається, що розмір мінімальний витрат виконавчого провадження (281,69 грн) складає:

1) конверти С6 6,05 грн;

2) пересилання листів:

- простий 54,00 грн;

- рекомендований 122,40 грн;

3) витрати по оформленню бланків та листів по виконавчому провадженню:

- папір А-4 7,92 грн;

- вартість витраченого картриджу 7,92 грн;

- вартість заповнення журналів та книг реєстрації 14,40 грн;

4) плата за користування АСВП 69,00 грн.

Таким чином, відповідач включив до загальної суми мінімальних витрат виконавчого провадження витрати у відповідності до Інструкції та Наказу МЮ України від 29.09.2016 №2830/5.

З постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження вбачаєтьсь, що при виконанні виконавчого провадження понесено витрати на проведення виконавчих дій, з яких, зокрема 8170,00 грн витрати за проведення оплати послуг про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Суд зазначає, що позивач не оспорює ні факту проведення, ні витрат, пов`язаних із залученням суб`єкта оціночної діяльності.

Отже, відповідач правомірно включив до додаткових витрат виконавчого провадження витрати за проведення оплати послуг про призначення суб`єкта оціночної діяльності.

Суд не бере до уваги посилання позивача на протиправність дій відповідача при відкритті виконавчого провадження, оскільки постанова відповідача про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2016 № 50060605 була предметом судового розгляду Самбірським міськрайонним судом Львівської області у справі № 455/1109/20, за результатами якого ухвалою суду від 03.02.2022 у справі № 455/1109/20 в задоволенні скарги ОСОБА_2 в особі боржника ТзОВ Мрія відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду від 18.10.2022 у справі № 455/1109/20 апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі боржника ТзОВ Мрія задоволено частково. Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.02.2022 скасовано. Скаргу ОСОБА_2 в особі боржника ТзОВ Мрія на дії та рішення державних виконавців про визнання дій неправомірними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження залишено без розгляду.

Таким чином, доказів протиправності постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2016 № 50060605 позивач не надав.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 50060605 від 27.04.2020 та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 50060605 від 27.04.2020 відповідають критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому є правомірними та не підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 50060605 від 28.04.2020, то суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 вказаного Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 вказаного Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону України №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Приписами статей 40, 42 Закону України № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною третьою статті 40 Закону України № 1404-VІІІ унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 вказаного Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 вказаного Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому вказаним Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону України № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами вказаного Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

З аналізу вказаних норм Закону України № 1404-VІІІ вбачається, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Суд встановив, що позивач до моменту відкриття виконавчого провадження не виконав рішення. Проте вчинені відповідачем у межах виконавчого провадження дії призвели до фактичного виконання позивачем рішення, що підтверджується платіжним дорученням від 06.05.2020 № 1585.

Таким чином, відповідач прийняв постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 50060605 від 28.04.2020 у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута 11081,70 грн.

Суд також зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 26.06.2020 у справі №360/3324/19.

Суд повторно вказує на безпідставність посилання позивача на протиправність дій відповідача при відкритті виконавчого провадження, адже постанова відповідача про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2016 № 50060605 була предметом судового розгляду, за результатами чого постановою Львівського апеляційного суду від 18.10.2022 у справі №455/1109/20 скаргу ОСОБА_2 в особі боржника ТзОВ Мрія на дії та рішення державних виконавців про визнання дій неправомірними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження залишено без розгляду.

Крім цього, суд зауважує, що позивач сплатив виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями від 28.04.2020 № 1538, від 06.05.2020 № 1585, від 06.05.2020 № 1586.

Враховуючи наведене, дійшов висновку про те, що постанова про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 50060605 від 28.04.2020 відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» до Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними і скасування постанов відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Мричко Н.І.