Справа № 753/15600/22
Суддя: Шаповалова К. В.
Дата ухвалення: 2023-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/278/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шаповалової К.В.

за участі секретаря судового засідання Лісовської О.В.

позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Шуміленко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира роти Управління патрульної поліції у м. Києві Рябцева Миколи Вячеславовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2022 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до командира роти Управління патрульної поліції у м. Києві Рябцева М.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/15600/22 між суддями від 13 грудня 2022 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. Фактично справу було передано судді 19 грудня 2022 року.

26 грудня 2022 року надійшла інформація з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання позивача.

Ухвалою суду від 28 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 13 січня 2023 року.

11 січня 2023 року на адресу суду від Департаменту патрульної поліції надійшла заява (вх. № 1875) про залучення даної установи до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 13 січня 2023 року задоволено клопотання представника Департаменту патрульної поліції, залучено Департамент до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, розгляд справи відкладено на 27 січня 2023 року.

27 січня 2023 року до суду від третьої особи надійшло клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з тим, що рішенням ДПП від 25 січня 2023 року було скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР № 6238351 від 2 грудня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Крім того, 27 січня 2023 року були подані письмові заперечення щодо розподілу судових витрат у справі.

27 січня 2023 року позивач у судове засідання не з`явилась, враховуючи подане представником третьої особи клопотання, з метою не порушення процесуальних прав позивача, розгляд справи було відкладено на 10 лютого 2023 року.

10 лютого 2023 року у судове засідання з`явились позивач та представник третьої особи.

Позивач у судовому засіданні подала письмову заяву про відмову від позову, внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви. Поряд з цим просила суд вирішити питання щодо стягнення судового збору та витрат на правову допомогу в розмірі 6500 грн.

Представник ДПП підтримав раніше подане клопотання про закриття провадження у справі. Крім того, зазначив, що витрат на правову допомогу є неспівмірними із заявленими вимогами, просив суд відмовити у їх стягненні з урахуванням обставин, викладених у письмових запереченнях щодо судових витрат та врахувати, що оскаржувана постанова була скасована 25 січня 2023 року.

Суд, вивчивши доводи заяв позивача та представника третьої особи, дослідивши наявні матеріали справи та докази, долучені до заяв з процесуальних питань, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 6238351 від 2 грудня 2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП, а саме те, що 2 грудня 2022 року по вул. Я.Шумського водій, керуючи транспортним засобом перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив пункт 34 ПДР (порушення вимог розмітки проїзної частини).

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності на накладено на неї штраф в розмірі 340 грн.

Не погоджуючись із такою постановою працівника поліції та звертаючись із відповідним позовом до суду ОСОБА_1 вказала, що така постанова є незаконною, оскільки згідно оскаржуваної постанови справу відносно неї розглянув інспектор Постолюк В.О., в той час як справу насправді розглядав інспектор Рябцев М.В., який на зауваження позивач щодо особи, яка розглядає справу, кульковою ручкою внизу постанову вніс виправлення у цю постанову щодо особи, яка розглядала справу. Крім того, у постанові зазначено, що порушення ПДР відбулось за адресою: м. Київ, вул. Я Шумського, проте такої вулиці у м. Києві не існує, а є вул. Ю. Шумського. Також зауважила, що вона не порушувала дорожню розмітку, про яку зазначено у постанові, відповідні докази у працівника поліції були відсутні і на її прохання їх надати, він повідомив, що особисто бачив, як вона порушила ПДР.

Під час розгляду справи у суді представником третьої особи суду було надано копію рішення заступника начальника УПП у м. Києві ДПП від 25 січня 2023 року, якою постанову серії ЕАР № 6238351 від 2 грудня 2022 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 скасовано.

Таким чином допущене відповідачем порушення прав позивача було виправлене самим суб`єктом владних повноважень в порядку адміністративного оскарження.

10 лютого 2023 року позивач у судовому засіданні подала письмову заяву про відмову від позову, внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви.

Представник третьої особи просив суд закрити провадження у справі на підставі пункт 8 статті 238 КАС України.

Статтею 238 КАС України регламентовано підстави закриття судом провадження у справі, зокрема:

якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом (пункт 2);

щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення (пункт 8).

Оскільки після відкриття провадження у справі оскаржувана постанова серії ЕАР № 6238351 від 2 грудня 2022 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 була скасована суб`єктом владних повноважень, враховуючи заяву позивача від 10 лютого 2023 року, суд доходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю саме на підставі пункту 2 статті 238 КАС України.

Щодо судових витрат, про стягнення яких було заявлено позивачем у позовній заяві, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 238 КАС України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Своєю чергою розподіл судових витрат у разі відмови позивача від позову процесуальним законом регламентовано (частина перша статті 140 КАС України). За приписами означеної норми якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача. Натомість алгоритму дій суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат у разі закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, - останнім не визначено (правова позиція Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у справі № 810/3180/18 від 24 червня 2021 року, № 1.380.2019.001303 від 9 грудня 2020 року).

За частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 КАС України визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

У відповідності до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Зважаючи на те, що позивачем було подано заяву про відмову від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви та зазначено про підтримання своєї раніше поданої заяви про стягнення з відповідача судових витрат: судового збору та витрат на правову допомогу, такі витрати, з урахуванням положень КАС України підлягають розподілу судом.

При зверненні зі позовом до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 496,20 грн, який підлягає стягненню на користь позивача, за результатами розгляду справи. Будь-яких заперечень щодо судового збору, його розміру та порядку сплати відповідачем суду не подавалось.

Стосовно витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.

Звертаючись із позовом до суду, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 6500 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з частинами першої-сьомої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат, позивачем суду було надано договір про надання юридичних послуг від 8 грудня 2022 року № 08-12/22, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Вітром В.М., акт виконаних робіт від 9 грудня 2022 року до договору про надання правничої допомоги від 08-12/22 відповідно до якого витрати на підготовку позовної заяви до Дарницького районного суду м. Києва про скасування постанови серії ЕАР № 6238351 від 2 грудня 2022 року становлять 4000 грн, підготовка та подача адвокатських запитів - 2000 грн та консультація по суті позову 500 грн; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 9 грудня 2022 року про сплату позивачем коштів в розмірі 6500 грн адвокату Вітер В.М.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

При визначені розміру витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню на користь позивача судом враховується заперечення відповідача щодо неспівмірності заявлених позивачем вимог.

Зважаючи на викладене, з огляду на перелік послуг, що був наданий адвокатом позивачу у цій справі, враховуючи, те, що вказана категорія справ не є складною та існує чисельна усталена судова практика, в тому числі Верховного Суду щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, що відповідно не потребує значного часу для професійного адвоката для складання позовної заяви, враховуючи її зміст, обґрунтування, викладені обставини, з огляду на те, що адвокатом було складено 2 ідентичні адвокатські запити щодо отримання відеозапису подій 2 грудня 2022 року, які відрізнялись виключно адресатами, що також не потребувало значних зусиль та витрат часу, враховуючи те, що розмір штрафу, який був визначену позивачу у справі працівниками поліції становить 340 грн, суд вважає, що заява позивача про розподіл витрат на професійну (правничу) допомогу в частині стягнення 6500 грн. не відповідає критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних, не співрозмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи № 753/15600/22, матиме надмірний характер.

З огляду на зазначене у сукупності, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення правничої допомоги у розмірі 3500 грн.

Керуючись статтями 132, 140, 238, 256, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

прийняти заяву позивача ОСОБА_1 про відмову від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви.

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до командира роти Управління патрульної поліції у м. Києві Рябцева Миколи Вячеславовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - закрити.

Заяву позивача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 496, 20 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 3500 грн.

В іншій частині вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 20 лютого 2023 року

Суддя К.В. Шаповалова