Справа № 160/16579/22
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 всього загального страхового стажу відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20.04.1983 року, трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.1998 року з дати набуття права на призначення пенсії за віком, а саме з 19.05.2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 весь загальний страховий стаж відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20.04.1983 року, трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.1998 року на дату набуття права на призначення пенсії за віком, а саме з 19.05.2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії з урахуванням зарахованого всього загального страхового стажу відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20.04.1983 року, трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.1998 року з дати набуття права на призначення пенсії за віком, а саме з 19.05.2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Вказаною ухвалою суду, відповідачу також роз`яснено, що згідно ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Зазначену ухвалу суду про відкриття провадження від 15.11.2022р. та копію позову з додатками відповідачем було отримано 24.11.2022р., що підтверджується розпискою, яка наявна в матеріалах справи.
Станом на 16 січня 2023 року відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Будь-яких доказів на підтвердження поважності ненадання відзиву на позовну заяву, відповідачем не надано.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Першим днем для прийняття рішення по даній справі є 14.01.2023р. припадає на вихідний день (субота), у зв`язку з чим, дане рішення прийнято першим робочим днем - 16.01.2023р.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером та отримує пенсію з 01.07.2021 року згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копією протоколу/розпорядження про призначення пенсії.
23.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, яка дає право на призначення пенсії з дати набуття права 19.05.2020 року відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV, оскільки 18.05.1960 року йому виповнилось 60 років, та згідно записів трудової книжки я мав необхідний стаж в розмірі 29 років 6 місяців 5 днів який визначено ч. 1 ст.26 Закону №1058.
01 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою та усіма необхідними документами до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питанням призначення пенсії, що підтверджується розпискою-повідомленням про перелік документів доданих до заяви від 01.09.2021р.
Рішенням №38 від 10.09.2021р. позивачу призначена пенсія з 01.07.2021 року згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копією протоколу/розпорядження про призначення пенсії (а.с.30).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також регулювання порядку формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (Закон №1058-IV).

Відповідно до ч. 1,4 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - закон №1058-IV) призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Згідно частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають прав вимагати відповідні документи від підприємств, організацій та окремих осіб, видані ним для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п. 1 зазначеного Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За змістом приписів пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз вищенаведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Листом від 16.07.2020 року №0400-0305-8/56621 «Про відмову в призначенні пенсії» повідомило, що у трудовій книжці НОМЕР_1 від 20.04.1983 року, внесенні з порушенням вимог п. 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, № 162 від 20.06.1974 (на 1 та 2-3 арк. печатку не можливо прочитати, яке підприємство), тому для зарахування до загального стажу періоди роботи з трудової книжки не має підстав для її підтвердження необхідно надати довідки з першого місця роботи вказанням дати народження та періоди роботи згідно наданої трудової книжки НОМЕР_3 від 26.05.1998 року, не можливо зарахувати до загального страхового стажу, оскільки дана трудова є дублікатом, для її підтвердження необхідно надати довідки з 1983 по 1998 з вказанням дати народження.

Судом були досліджені трудова книжка позивача НОМЕР_1 від 20.04.1983 року та дублікат трудової книжки НОМЕР_3 від 26.05.1998 року, копії яких наявні в матеріалах справи, з яких видно (сторінки 1-3), що:

- 01.09.1977-21.02.1983 навчання в Дніпропетровському державному університеті;

- 21.04.1983 прийнятий у відділ 103 інженером, Державне конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля»;

- 07.01.1986 переведений в лабораторію 102 інженером;

- 01.09.1989 переведений інженером 2 категорії лабораторії 102;

- 01.07.1991 звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП УССР.

Таким чином, судом встановлено, що в трудових книжках НОМЕР_1 від 20.04.1983 року та НОМЕР_3 від 26.05.1998 року зазначені назви підприємств, штампи, печатки, підписи, номера та дати приказів, тощо.

Суд звертає увагу, що записи про трудову діяльність в трудових книжках зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок.

Доказів визнання недостовірними записів у трудових книжках щодо періодів роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

За таких обставин, відповідачем безпідставно не враховані трудова книжка позивача НОМЕР_1 від 20.04.1983 року та дублікат трудової книжки НОМЕР_3 від 26.05.1998 року, що були надані позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії на підтвердження наявності у нього стажу.

Суд зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

З вищенаведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

В постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2019 року по справі № 654/890/17 (провадження № К/9901/22832/18).

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що відповідачем відповідно до заяви від 23.06.2020 року протиправно не зараховано весь стаж роботи відповідно до трудових книжок НОМЕР_1 від 20.04.1983 року, НОМЕР_3 від 26.05.1998 року що призвело до недоотримання пенсії з 19.05.2020 року по 01.07.2021 року.

Таким чином, суд вказує про обґрунтованість вимог позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 загальний страховий стаж відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20.04.1983 року, трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.1998 року.

Як наслідок задоволення основної вимоги, також підлягає задоволенню похідна вимога про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії з урахуванням зарахованого всього загального страхового стажу відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20.04.1983 року, трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.1998 року з дати набуття права на призначення пенсії за віком, а саме з 19.05.2020 року.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачену ним суму судового збору у розмірі 992,40грн.

Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 загального страхового стажу відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20.04.1983 року, трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.1998 року з дати набуття права на призначення пенсії за віком, а саме з 19.05.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 загальний страховий стаж відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20.04.1983 року, трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.1998 року на дату набуття права на призначення пенсії за віком, а саме з 19.05.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії з урахуванням зарахованого всього загального страхового стажу відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20.04.1983 року, трудової книжки НОМЕР_2 від 26.05.1998 року з дати набуття права на призначення пенсії за віком, а саме з 19.05.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні, 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова