Справа № 480/12965/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 р. Справа № 480/12965/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомода" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми, повний текст складено 02.03.22 року у справі № 480/12965/21

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода"

до Слобожанської митниці Держмитслужби, Сумської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Автомода", звернувся до суду з адміністративним позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби, Сумської митниці, в якому просив суд визнати протиправними і скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару № UА807000/2021/000361/2 від 03.06.2021 р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807290/2021/00560.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 року у справі № 480/12965/21 відмовлено у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода" до Слобожанської митниці Держмитслужби, Сумської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 року у справі № 480/12965/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що при застосуванні другорядного методу визначення митної вартості, митний орган не навів підтверджень, що за основу взято операції з подібними (аналогічними) товарами. Всупереч ст. 60 Митного Кодексу України, не встановлено подібності (аналогічності) товарів, а саме - не встановлено, що товар, на основі якого скориговано ціну в бік збільшення, має схожі характеристики і складається зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюється, та вважаються комерційно взаємозамінними. Зазначає, що коригування заявленої декларантом митної вартості на підставі інформації з «невідомого» джерела не допускається, тому відповідач при винесенні рішення діяв не на підставі та не у спосіб, визначений законодавством.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 4 ч.2 ст.53 Митного кодексу України якщо рахунок сплачено - надаються банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. В даному випадку рахунок не сплачений, а тому митний орган не мав права вимагати надання платіжного доручення. Відвантаження товару від продавця відбулось без надходження 100% передоплати за відвантажений товар, оскільки це передбачено наданою під час митного оформлення додатковою угодою №2 від 05.03.2018 р. до договору №1 від 01.03.2018 р. Таким чином відповідач не мав права вимагати від позивача платіжне доручення, оскільки станом на 02.06.2021 року рахунок сплачений не був.

Крім того, позивач вважає, що витребуючи додаткові документи, у своєму запиті інспектор митниці не зазначив обґрунтування причин затребування додаткових документів, не вказав чому саме вказані додаткові документи необхідно надати, що вони повинні довести, яких документів не вистачає для митного оформлення, а тому такі дії посадової особи відповідача свідчать про порушення принципів законності та обґрунтованості дій суб`єкта владних повноважень.

Також позивач зазначає, що заміна належного відповідача - Слобожанської митниці Держмитслужби, на неналежного - Сумську митницю, є порушенням норм процесуального права, зокрема ст. 48 КАС України, та могла призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 02.06.2021 р. ТОВ «Автомода» до Слобожанської митниці Держмитслужби було подано митну декларацію № UА807290/2021/013622 (далі по тексту - МД), згідно якої пред`являлися до митного оформлення наступні товари: вироби з пластмаси, призначені для захисту вікон та капотів автомобілів від пошкоджень та забруднення: дефлектори для бічних вікон автомобілів (з елементами кріплення) в кількості 2411 комплектів в асортименті згідно з інвойсом №8 від 28.05.2021, вага нетто -1630 кг, вага брутто-1760 кг; дефлектори капоту автомобілів (з елементами кріплення) в кількості 6488 штук згідно з інвойсом № 8 від 28.05.2021, вага нетто - 4980 кг, вага брутто - 5200 кг; виробник продукції - ТОВ «Спецпласт», РФ; країна походження РФ. Всього найменувань продукції - 1191, загальна кількість комплектів - 8899. Товар придбано позивачем в Російській Федерації за ціною 905680,00 рос.руб (графа 42 «Ціна товару» 1-го аркушу МД).

Разом із МД UА807290/2021/013622 до Слобожанської митниці Держмитслужби подано такі товаросупровідні документи: паспорт якості 531/В від 27.05.2021 р.; паспорт якості 531/Д від 28.05.2021 р.; пакувальний лист 7/1 від 28.05.2021 р.; рахунок фактура (інвойс) №7 від 28.05.2021 р.; автотранспортна накладна №А434596 від 28.05.2021 р.; калькуляція транспортних витрат 28/05/21-1 від 28.05.2021 р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару, заявка №3 від 24.05.2021 р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору, специфікація №8 від 28.05.2021 р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору, додаткова угода №5 від 01.06.2021 р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору, додаткова угода №2 від 05.03.2018 р.; зовнішньоекономічний договір №1 від 01.03.2018 р., договір про надання послуг митного брокера №31/20-АМ від 14.08.2020 р.; договір про перевезення 11/11 від 11.11.2020 р.; копія митної декларації країни відправлення №10418010/280521/0159177 від 28.05.2021 р.

За результатами вивчення поданих до митного оформлення документів, порівняння заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних (подібних) товарів, оформлених в митниці цим підприємством раніше, та враховуючи рекомендації профілів ризиків, які були згенеровані автоматизованою системою аналізу та управління ризиками Держмитслужби (АСАУР), відповідач дійшов висновку, що подані документи містять розбіжності, а надані із митною декларацією відомості є необ`єктивними та не містять усіх відомостей, щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тому, інспектором з митного оформлення на підставі частини третьої статті 53 Митного кодексу України було направлено декларантові в електронному повідомленні перелік документів, необхідних для підтвердження правильності обчислення заявленої митної вартості товарів: загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарі, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також декларантові роз`яснено право надання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

03.06.2021 р. повідомленням №1 декларант позивача повідомив про те, що всі наявні документи що стосуються митної вартості товару зазначеного у ВМД вже надіслані та просив прийняти рішення та закінчити митне оформлення на підставі наявної у митного органу інформації та документів.

Зважаючи на вищевказані підстави відповідач дійшов висновку про неможливість використання основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору, а тому прийняв рішення №UA807000/2021/000361/2 про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на основі наявної інформації з програмно-інформаційного комплексу ЄАІС щодо митного оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено на митній території України.

Не погодившись із рішенням про коригування митної вартості товарів №UA807000/2021/000361/2 від 03.06.2021 р. та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807290/2021/00560, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої виходив з того, що митний орган при прийняті рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (надалі за текстом - МК України).

У відповідності до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Отже, митною вартістю товарів є сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю.

У відповідності до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

У відповідності до ч. 5 ст. 54 МК України з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган має право, серед іншого, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

Частиною 6 статті 54 МК України передбачено, що відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, митний орган може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Згідно зі ст.55 МК України, якщо митний органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Правилами частин другої та третьої зазначеної статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення.

Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

За приписами статті 337 МК України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. При цьому, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 320 МК України, форми та обсяги контролю, обираються 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.

Стандартне правило 6.3 Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур від 18.05.1973 (у редакції протоколу від 26.06.1999, до якого Україна приєдналася Законом України від 05.10.2006 № 221-4) (далі - Конвенція) також визначає, що при застосуванні митного контролю використовується система управління ризиками. Митна служба застосовує метод аналізу ризиків для визначення осіб та товарів, в тому числі транспортних засобів, що підлягають перевірці, та ступеня такої перевірки. Для підтримки системи управління ризиками згідно зі Стандартним правилом 6.5 Конвенції митна служба приймає стратегію, яка базується на системі засобів оцінки імовірності недотримання законодавства.

Так, з метою забезпечення реалізації вказаних стандартних правил Конвенції, а також вибірковості митного контролю шляхом застосування системи управління ризиками, поліпшення ефективності роботи під час митного контролю за рахунок застосування методів управління ризиками, Державною фіскальною службою України наказом від 31.07.2015 № 684 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 21.08.2015 за № 1021/27466) затверджено Порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 1 та 10 розділу VII вказаного Порядку за результатами оцінки ризику у конкретному випадку здійснення митного контролю товарів, у тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками (далі - СУР), митниці обирають форми та обсяги митного контролю. При застосуванні автоматизованої системи митного оформлення для митного контролю та митного оформлення товарів Перелік митних формальностей за результатами застосування СУР формується за допомогою інформаційних технологій, а також доповнюється/коригується митницею за результатами проведення контролю із застосуванням СУР шляхом оцінки ризику відповідно до орієнтувань, переліків індикаторів ризику тощо, у тому числі за результатами аналізу поданих для митного контролю документів (їх копій), а також на підставі вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів. Після виконання митних формальностей з Переліку митних формальностей за результатами застосування СУР відомості про результати їх виконання заносяться до бази даних митниці.

З матеріалів справи встановлено, що під час митного оформлення товару спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками Держмитслужби (АСАУР), а саме, 105-2, 106-2: По наступних товарах можливе заниження митно вартості товару: (1) здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного Кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689 Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України; ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частини 3 та 4 ст. 53 МК України.

Відповідно до пункту 2 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС від 11.09.2015 № 689 (далі - Методичні рекомендації), робота з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється посадовою особою органу доходів і зборів, що провадить контроль за правильністю визначення митної вартості, і здійснюється шляхом, в тому числі: перевірки документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в орган; доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірки та аналізу документів, додатково поданих органу доходів і зборів декларантом.

Згідно з п. 7 Методичних рекомендацій при перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

Колегія суддів встановила, що під час митного оформлення товару за МД UA807290/2021/013622 позивачем було подано договір на надання транспортно-експедиторських послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні №11/11 від 11.11.2020 року (далі - Договір), в якому визначено, що ТОВ Транс Верналіс (експедитор) та ТОВ Автомода (замовник).

Відповідно до п.5.1 Договору для виконання послуг замовник перераховує експедитору суму, зазначену в транспортній заявці, яка є невід`ємною частиною договору. Сума включає в себе вартість послуг з перевезення і вартість послуг експедирування, розмір яких відображається в двохсторонньому акті і оплачується згідно виставленого рахунку.

У разі якщо сторони визначають в заявці на перевезення вантажу, що оплата повинна бути проведена після здійснення перевезення, підставою для оплати є рахунок - фактура і CMR (оригінали або факсові копії), акт виконаних робіт. Оплата здійснюється протягом п`яти банківських днів з моменту надання документів, якщо в заявці не вказано інше (п.5.3 Договору).

Декларантом позивача до митного оформлення було надано транспортну заявку (п.5.1 Договору) на транспортно-експедиційне обслуговування, в якій визначено, що вартість перевезення, термін, порядок та форма розрахунку: 35000 грн., безготівковий, одразу по факту розвантаження.

Однак, декларантом позивача до митного оформлення не надавався рахунок-фактура та акт виконаних робіт (п.5.3 Договору).

Також перевіркою документів встановлено, що відповідно до міжнародної товарно - транспортної накладної (CMR) №434596 перевізником товару є PRIVATE OWNER RYKOV V.V., тоді як до митного органу не було подано договір на надання транспортно-експедиторських послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні укладеного між ТОВ Автомода та PRIVATE OWNER RYKOV V.V.

У той же час, до митного органу було подано договір на надання транспортно-експедиторських послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні №11/11 від 11.11.2021 укладеного між ТОВ Транс Верналіс та ТОВ Автомода.

Тобто, згідно CMR №434596 перевезення товару здійснювала особа, з якою не було укладеного відповідного договору ані позивачем, ані ТОВ Трас Верналис.

При цьому не було надано і відповідних банківських документів про перерахунок коштів будь-якому перевізнику.

Враховуючи, що витрати на перевезення товару впливають на митну вартість товару (є складовою ціни товару), у відповідача виникли обґрунтовані сумніви щодо визначення позивачем митної вартості товару.

Позивачем до матеріалів справи було надано договір про надання транспортних послуг №04/01/21-1 від 04.01.2021 р. укладеного між ТОВ Трас Верналис та ФОП ОСОБА_1 (т.1, а.с. 65). Проте, під час митного оформлення товару даний договір до митного органу не подавався, що підтверджується відсутністю запису в графі 44 митної декларації №807290/2021/013622 від 02.06.2021 р.

Відповідно до розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок - фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Однак, позивачем не було подано до митного органу ні рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг, ні банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

Відповідно п. 6. ч. 2 ст. 53 МК України на підтвердження митної вартості товару декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Колегія суддів зазначає, що витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України та витрати на страхування цих товарів згідно з пунктами 5, 6 ч. 10 ст. 58 МК України визначено як обов`язкові складові митної вартості при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору.

Згідно Договору поставки товару №1 від 01.03.2018 р. (п.3.4) строки і умови оплати товару - 100% предоплати, згідно рахунку на оплату.

Відповідно до п.1 додаткової угоди №2 від 05.03.2018 р. до договору №1 від 01.03.2018 р. розділ 3 п. 3.4 контракту №1 від 01.03.2018 р. викласти в наступній редакції: за угодою сторін в окремих випадках допускається відвантаження товару від продавця без надходження 100% предоплати за відвантажений товар. Відстрочка платежу надається покупцю на строк не більше 60 банківських днів від дати відвантаження товару продавцем. Отже, лише за домовленістю сторін могла відбутися відстрочка платежу. Проте, додаткової угоди, яка б свідчила про таку домовленість, позивачем до митного органу надано не було.

Таким чином, ненадання позивачем до митного органу платіжного доручення на передплату товару є порушенням вимог п. 4 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а тому колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги, що митний орган не мав права вимагати від нього платіжне доручення.

Враховуючи викладене, необхідно зазначити, що декларантом позивача розрахунки здійснено на основі даних, які не підтверджені документально, що є порушенням вимог частини 9 статті 58 МК України.

На виконання вимог ст. 54 МК України та відповідно до вимог ст. 53 МК України у зв`язку з тим, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язана протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний із договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи і виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Тому, здійснивши вищевказаний аналіз поданого декларантом позивача пакету документів та виявивши, що подані документи містять розбіжності, а надані із митною декларацією відомості не містять усіх відомостей, щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, інспектором з митного оформлення на підставі ч.3 ст.53 МК України було направлено декларанту в електронному повідомленні перелік документів, необхідних для підтвердження правильності обчислення заявленої митної вартості товарів.

Також декларанту роз`яснено право надання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

Проте, 03.06.2021 р. повідомленням №1 декларант повідомив про те, що всі наявні документи, що стосуються митної вартості товару, зазначеного у ВМД, вже надіслані та просив прийняти рішення та закінчити митне оформлення на підставі наявної у митного органу інформації та документів.

Отже, в результаті здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару декларантом не було надано документів, які б підтверджували задекларований рівень митної вартості товару.

Відповідно до частин 2, 9, 21 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Розрахунки при визначенні митної вартості товарів за основним методом робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню. Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Враховуючи, що подані декларантом документи є неповними і такими, що обчисленню не піддаються, а також ненадання декларантом будь-яких додаткових документів та/чи пояснень для підтвердження правильності обчисленої ним митної вартості оцінюваних товарів, не здійснення жодної спроби підтвердити ціну, що сплачена за товар, митний орган не мав можливості використання основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність коригування заявленої митної вартості за другорядним методом на основі наявної інформації з програмно-інформаційного комплексу ЄАІС щодо митного оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено на митній території України. Тому, митним органом відносно позивача було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2021/000361/2.

Джерелом інформації для даного рішення з врахуванням спрацьованого ризику АСАУР стала наявна в митному органі цінова інформація, наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС про митні оформлення товарів (за фактом попередніх митних оформлень), здійснені у максимально наближений термін: МД №UА807170/2021/25396 від 28.04.2021.

Таким чином, коригування митної вартості товару дефлектори для бічних вікон автомобілів (з елементами кріплення) та дефлектори капоту автомобілів (з елементами кріплення) правомірно та обгрунтовано здійснено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних товарів.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів відповідають вимогам ст. 55 МК України, оскільки містить обґрунтуванні причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Довід апеляційної скарги, що при застосуванні другорядного методу визначення митної вартості, митний орган ненавів підтверджень, що за основу взято операції з подібними (аналогічними) товарами, а саме - не встановлено, що товар, на основі якого скориговано ціну в бік збільшення має схожі характеристики і складається зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюється, та вважаються комерційно взаємозамінними, колегія суддів не приймає, оскільки в суді першої інстанції було досліджено та підтверджено подібність товару ввезеного позивачем з товаром, який брався до уваги при прийнятті рішення про коригування митної вартості товару.

Стосовно доводу апеляційної скарги, що заміна належного відповідача - Слобожанської митниці Держмитслужби, на неналежного - Сумську митницю, є порушенням норм процесуального права, зокрема ст. 48 КАС України, та могла призвести до неправильного вирішення справи, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції заміна відповідача, як стверджує позивач, не відбулася, а було залучено ще одного відповідача Сумську митницю, оскільки Слобожанська митниця Держмитслужби припиняє свою діяльність.

В силу ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем доведено правомірність свого рішення, а також довів правильності самостійного визначення митної вартості товару.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 року у справі № 480/12965/21 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода" залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 року у справі № 480/12965/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський
Постанова складена в повному обсязі 16.02.23 р.