Справа № 520/1359/22
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
про закриття провадження у справі
15.02.2023 Справа № 520/1359/22
Позивач, Акціонерне товариство "Харківобленерго", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просить суд:
Представником відповідача подано до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України.
У письмових поясненнях представник позивача наголосила на тому, що відсутній факт тотожності спорів у цій справі та справі № 520/1956/21.
У судовому засіданні представник відповідача наполягала на закритті провадження з підстав, визначених п.8 ч.1 ст.238 КАС України, представник позивача просила у задоволенні такого клопотання відмовити. Представники учасників справи зазначали про відсутність факту тотожності спорів у цій справі та справі № 520/1956/21 з огляду на різні предмети спору у цій справі та справі № 520/1956/21.
Заслухавши думку учасників справи та дослідивши аргументи, викладені учасниками у процесуальних заявах, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку Акціонерного товариства "Харківобленерго" з питань своєчасності реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних, складених на отримувача (покупця) товарів/послуг, в Єдиному реєстрі податкових накладних за період 27.02.2020 - 05.03.2020, результати якої оформлено актом від 21.09.2020 № 549/28-10-54-06-12/00131954 (далі - Акт ).
Це податкове повідомлення-рішення є предметом спору у справі №520/8295/22. Провадження у справі №520/8295/22 зупинено ухвалою від 28.11.2022 до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі №520/1956/21 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Харківобленерго" на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2022 у справі №520/1956/21 та за касаційною скаргою Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2022 у справі №520/1956/21.
Принагідно суд зауважує, що позивачем подано до суду клопотання про зупинення провадження за аналогічними підставами (як у справі №520/8295/22).
Позивач вважає, що у справі №520/1359/22 також слід зупинити провадження у справі, оскільки висновки Верховного Суду у справі №520/1956/21 мають вирішальне юридичне значення для правильного вирішення цього спору.
Суд зазначає, що таке клопотання позивача суд, закриваючи провадження у справі, не вирішує з огляду на відсутність процесуальної необхідності.
Щодо правових підстав закриття провадження у цьому спорі, суд зазначає, що правова позиція відповідача базується на тому, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення (п.8 ч.1 ст.238 КАС України).
Окрім того, факт касаційного оскарження позивачем постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2022 у справі №520/1956/21 свідчить про те, що наразі позивач вважає своє право порушеним.
Відтак, у суду відсутні підстави застосувати приписи п.8 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки, як вже встановлено судом, повне відновлення прав позивача внаслідок прийняття нового ППР та касаційного оскарження рішення ДААС не відбулось, про що свідчить процесуальна поведінка позивача (подання позову та касаційної скарги відповідно).
Утім, суд критично ставиться до аргументів учасників справи щодо відсутності факту тотожності цього спору та спору у справі №520/1956/21.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Водночас, неприйнятними є аргументи представників стосовно того, що предмети спору у справах №520/1359/22 та №520/1956/21 відрізняються, оскільки у справі №520/1956/21 оскаржується податкове повідомлення-рішення, а у цьому спорі позивач просить суд зобов`язати відповідача вчинити певні дії - перерахувати суму штрафних санкцій по цьому ж податковому-повідомленню-рішенню.
Оцінюючи тотожність предметів спору цій справі та справі №520/1956/21, суд зазначає таке.
Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).
У вітчизняній теорії права загальновизнано, що індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 9901/415/18).
Суд зазначає, що за своєю суттю правовий акт управління це державно-владне волевиявлення, що містить управлінське рішення із приписом, адресованим іншим суб`єктам права. Визнаючи акт протиправним, суд констатує відсутність у ньому цих сутнісних рис та його нездатність регулювати суспільні відносини. Разом із тим, з метою захисту прав та інтересів суб`єкта права суд встановлює правові наслідки протиправності акту, а саме його скасування.
Суспільні відносини, що виникають при здійсненні адміністративного судочинства є специфічними і полягають у захисті прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Таким чином, предметом адміністративного процесуального права у сфері здійснення адміністративного судочинства є правовідносини, що складаються у зв`язку з реалізацією зацікавленими особами права на судовий захист.
Водночас, предметом позову є та конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, яка випливає із спірного матеріального публічно-правового відношення, і з приводу якої адміністративний суд має прийняти рішення у справі.
Верховний Суд у постанові постанова від 22.05.2019 у справі № 640/7778/18 зауважив, що, визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
У правовідносинах, що складись, предметом спору є індивідуальний акт - податкове повідомлення-рішення, що є предметом спору у справі №520/1956/21; прийняттям саме цього індивідуального акта свого часу оформлені (завершені) правовідносини щодо нарахування штрафів позивачу за наслідками камеральної перевірки.
При цьому формулювання позовних вимог як-от зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо перерахунку суми штрафу у вказаному податковому повідомленні-рішенні є ні чим іншим, як намаганням позивача у іншому судовому процесі вплинути на висновки суду, викладені у рішенні, що вже набрало законної сили.
Таким чином, клопотання відповідача про закриття провадження у справі підлягає частковому задоволенню з огляду на вчинення судом процесуальної дії - закриття провадження у справі, але за інших правових підстав, ніж зазначених у такому клопотанні.
Керуючись ст.ст.4-12, 166, 189, 205, 238, 239, 243, 247, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Роз`яснити учасникам справи, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.
Ухвалу у повному обсязі виготовлено 16 лютого 2023 року.

Суддя Олексій Котеньов