Справа № 309/589/22
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 309/589/22 пров. № А/857/17379/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року (суддя Микуляк П.П., м. Ужгород, о 15 год. 14 хв., повний текст складено 09 листопада 2022) у справі № 309/589/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

в лютому 2022 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 21.02.2022 (по стройовій частині) № 34. Поновити його на посаді начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь грошове забезпечення з 11.01.2022 по час набрання рішенням суду законної сили. Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 всі суми, що належали від установи, а саме: 8714,13 грн. грошового забезпечення - за 13 робочих днів липня 2021 року; 45240,97 грн. грошового забезпечення - за період з 01.08. по 31.10.2021 року; 3500,00 грн. грошового забезпечення за робочі дні січня 2022 року; 73734,95 грн. грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (14746,99 грн. х 5 років) - за період з 02.12.16 до т.ч.; 73734,95 грн. відпускних - за період з 02.12.16 до т.ч.; 30000,00 грн. компенсації за невикористане майно - за період з 02.12.16 до т.ч.; 15000,00 грн. індексації - за період з 01.01.2015 і до 28.02.2018 року; 228,00 грн. за відрядження у в/ч НОМЕР_1 - 10. та 19.11.2021 року; 90000,00 грн. матеріальної допомоги за період 2016-2021 роки для вирішення соціально-побутових питань; 36530,61 грн. одноразової грошової допомоги в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний календарний повний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення, за 61 повних календарних місяців служби за період з 01.12.2016 до 31.12.2021 років. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виконати вимогу ч.15 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (щодо надання невикористаної щорічної основної відпустки).Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь моральну шкоду у розмірі 443006,16 грн.. Шляхом винесення окремої ухвали дати правничу оцінку діям начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 за фактом зловживання службовим становищем, зобов`язавши вказаний орган внести відомості про даний факт до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування; порушенням ст.ст.47, 117 КЗпП України, яку адресувати Командувачу ОК « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (вул.Дубенська,2, м.Рівне, 33027).

В заяві про зміну предмета позову, ОСОБА_1 , просить визнати та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , в частині що стосується його звільнення, дата та номер якого невідомий; решту позовних вимог залишає без змін.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 11.01.2022 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив позивача, що своїм наказом № 4 від 10.01.2022 року звільнив ОСОБА_1 з посади начальника відділення офіцерів запасу і кадрів та із лав Збройних Сил України, а також цим же днем виключив зі списків особового складу зазначеної установи та всіх видів забезпечення.

При цьому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2021р. позивача поновлено на посаді начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_4 з 02 грудня 2016 року, правонаступником якого є ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу на загальну суму 443 006,16 грн.

Рішення суду було виконано в листопаді 2021р. (рапорт, щодо прийняття посади від 01.11.2021р.). Днем здачі посади вважає 10.01.2022р. (рапорт від 10.01.2022р.).

Також, при звільненні не було проведено розрахунок при звільненні.

Зазначає, що своїми діями ІНФОРМАЦІЯ_6 порушив його права на повагу людської гідності, передбачені ст.28 Конституції України, ч.1 ст.297 ЦК України, ч.2 ст.297 ЦК України, де зафіксована гарантія недоторканності гідності фізичної особи, а відтак вважає, що завдана йому моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, приниженні честі та гідності, а також ділової репутації, яку він оцінює в розмірі 443006,16 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що суд першої інстанції залишив поза увагою процедуру, що і було предметом спору, за якою було здійснено його звільнення, а сконцентрував увагу на законі, який встановлює право перебувати на службі в Збройних Силах України.

Вважає, що судом порушено п. 180, абз. 4 п. 192-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, ч. 15 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які регламентують право на відпустки військовослужбовців.

Датою звільнення військовослужбовця зі служби у такому разі є останні день відпустки.

Зазначає, що він був мобілізований до лав Збройних Сил України 12.08.2015 на підставі Указу Президента України № 607/2014 від 21.07.2014 «Про часткову мобілізацію».

Однак, судом не досліджувалась заборгованість по виплаті компенсації за неотримане речове майно, за відрядження, матеріальна допомога за період 2016 2021 роки для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Вважає, що своїми діями відповідач завдав моральну шкоду, яку оцінює в 443006,16 грн., що відповідає розміру грошового забезпечення, стягнутого на його користь постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2021 року, яка станом на сьогодні не виконана.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою:

1. Визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 21.02.2022 (по стройовій частині) № 34.

2. Поновити його на посаді начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь грошове забезпечення за період з 21.02.2022 по час набрання рішенням суду законної сили. (Військовослужбовець у званні «майор», за моїми підрахунками, щомісячно отримує грошове забезпечення в розмірі 14.971,56 грн.. + Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 виплачується додаткова винагорода у розмірі 30.000,00 грн. з 24.02.2022 і до дня його завершення або з дня призову на військову службу та по дню звільнення від неї).

4. Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 всі суми, що належали від установи, а саме: 8714,13 грн. грошового забезпечення - за 13 робочих днів липня 2021 року; 45240,97 грн. грошового забезпечення - за період з 01.08. по 31.10.2021 року; 73734,95 грн. грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (14746,99 грн. х 5 років) - за період з 02.12.16 до т.ч.; 73734,95 грн. відпускних - за період з 02.12.16 до т.ч.; 30000,00 грн. компенсації за невикористане майно - за період з 02.12.16 до т.ч.; 15000,00 грн. індексації - за період з 01.01.2015 і до 28.02.2018 року; 228,00 грн. за відрядження у в/ч НОМЕР_1 - 10 та 19.11.2021 року; 90000,00 грн. матеріальної допомоги за період 2016-2021 роки для вирішення соціально-побутових питань; 36530,61 грн. одноразової грошової допомоги в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний календарний повний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення, за 61 повних календарних місяців служби за період з 01.12.2016 до 31.12.2021 років (2016 1; 2017 12; 2018 12; 2019 12; 2020 12; 2021 - 12), що передбачено п.1 постанови КМ України від 17.09.2014 року № 460 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією».

5. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виконати вимогу ч.15 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (щодо надання невикористаної щорічної основної відпустки).

6. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь моральну шкоду у розмірі 443006,16 грн..

7. З метою правничої оцінки винести окремі ухвали щодо дій начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 за фактом видачі наказів № 4 від 10.01.22, № 5 від 10.01.22, № 34 від 21.02.22, пов`язаних із виплатою грошового забезпечення особі, яка не перебувала на службі та порушення ст.116 КЗпП України, яку адресувати Шостому слідчому відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові; 88000, м.Ужгород, вул. Лесі Українки, 13), зобов`язавши вказаний орган внести відомості про даний факт до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування; порушенням ст.ст.47, 117 КЗпП України, яку адресувати Командувачу ОК « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (вул.Дубенська,2, м.Рівне, 33027).

Просить справу розглянути у його відсутності.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що майор запасу ОСОБА_1 був мобілізований до лав Збройних Сил України 12.08.2015 року та демобілізований 01.12.2016 року.

28.10.2016 року до відома позивача доведено телеграму ІНФОРМАЦІЯ_7 від 27.10.2016 року про те, що п.3 §1 наказу командувача Сухопутних військ України від 20.10.2016 № 590, відповідно до пп є п. 1 ч. 8 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, п. 1 Указу Президента України від 26.09.2016 року № 411/2016 Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15, майора ОСОБА_1 , начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_4 , серед інших нижчепойменованих осіб офіцерського складу військової частини НОМЕР_2 Сухопутних військ Збройних Сил України, звільнено з військової служби у запас.

На підставі наказу командувача п.2 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 № 168 від 28.10.2016 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу з 01.12.2016 року.

У квітні 2017 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Командувача Сухопутними військами України, ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання протиправним та скасування рішень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2018 року позов залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду без поважних причин, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2018 року.

Постановою Верховного Суду від 26 липня 2019 скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва та постанову Київського апеляційного адміністративного суду, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано п.3 §1 наказу командувача Сухопутних військ України від 20.10.2016 року № 590, виданого відповідно до пп.є п.1 ч.8 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, п.1 Указу Президента України від 26.09.2016 № 411/2016 Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15, яким майора ОСОБА_1 , начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_4 , серед інших нижчепойменованих осіб офіцерського складу військової частини НОМЕР_2 Сухопутних військ Збройних Сил України, звільнено з військової служби у запас;

- визнано протиправним та скасовано п.2 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) №168 від 28.10.2016 року, яким майора ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 та всіх видів забезпечення;

- поновлено майора ОСОБА_1 на посаді начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_4 з 02 грудня 2016 року;

- стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу на загальну суму 443006,16 грн. (з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті);

- допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць;

- у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

09 вересня 2021 року на виконання вищезгаданого рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2021 року (справа № 826/5470/17), наказом командувача Сухопутних військ Збройних сил України № 295 від 09.09.2021 року позивача було поновлено на службі.

За розпорядженням військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_8 від 05.11.2021 року № 8295/6 Військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 було проведено огляд ОСОБА_1 - начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_9 .

За результатом проходження ВЛК 19 листопада 2021 року Військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 було надано свідоцтво про хворобу № 263, із зазначенням про непридатність позивача до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час.

22 грудня 2021 року наказом командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) № НОМЕР_3 майора ОСОБА_1 начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_10 звільнено у відставку за пп.б п.1 ч.4 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу - за станом здоров`я. Вказаний наказ позивачем не оскаржувався, а зміст якого відповідає висновку вказаному у свідоцтві про хворобу.

10 січня 2022 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 (по стройовій частині) № 4 майора ОСОБА_1 начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_10 , звільненого наказом командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 22 грудня 2021 року № 448 у відставку за пп. б п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу - за станом здоров`я, без права носіння військової форми одягу, вважати, що з 10 лютого 2022 року справи та посаду начальника відділення офіцерів запасу і кадрів здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_10 .

10 січня 2022 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 (по стройовій частині) № 5 п.2 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 (по стройовій частині) № 4 про звільнення майора ОСОБА_1 начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_10 скасовано, як нереалізований, у зв`язку ненаданням майором ОСОБА_1 необхідних документів, що необхідні для виключення зі списків особового складу військової частини та проведення розрахунку.

21 лютого 2022 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 (по стройовій частині) № 34 майора ОСОБА_1 начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_10 , звільненого наказом командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 22 грудня 2021 року № 448 у відставку за підпунктом б пункту 1 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу - за станом здоров`я, без права носіння військової форми одягу, вважати, що з 21 лютого 2022 року справи та посаду начальника відділення офіцерів запасу і кадрів здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_10 :

- з 21 лютого 2022 року виключити із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та всіх видів забезпечення.

- вислуга років у Збройних Силах становить: календарна 09 років 05 місяців 28 днів, пільгова 00 років 00 місяців 00 днів, загальна 09 років 05 місяців 28 днів.

- щорічна основна відпустка за 2021 рік не надавалася. Виплатити грошову допомогу на оздоровлення, передбачену розділом 23 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 за 2021 рік.

- відповідно до абзацу третього п.14 ст.10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260 Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам виплатити грошову компенсацію за 5 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2021 рік.

- виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 6393, за 5 календарних років.

- відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, виплатити грошову компенсацію вартості речового майна, що належало до видачі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що наказ командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) № НОМЕР_3 про звільнення майора ОСОБА_1 начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_10 у відставку за пп.б п.1 ч.4 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу - за станом здоров`я, є законним.

При цьому враховано, що його звільнення відповідало його бажанню припинити військову службу, а також позивач досяг граничного віку перебування на військовій службі, а тому у відповідача не було законних підстав для залишення його на військовій службі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини регулюються Законом України Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон № 2232-XII).

Згідно статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці, що з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами або 3 цієї частини, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служ військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України (пп. "є" п. 1 ч. 8 ст.26 Закону № 2232-XII).

Пунктом 1 Указу Президента України від 26 вересня 2016 року № 411/21 Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації, відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 постановлено провести у вересні - жовтні 2016 року звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 "Про часткову мобілізацію", крім тих, які висловили бажання продовжувати військову службу.

Відповідно до приписів ч.10 ст.1 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України 14.08.2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).

Згідно із п.1.1 гл.1 р.1 Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до п.10 ст. 14 Закону № 2232-ХІІ за результатами медичного огляду громадянина України і з урахуванням рівня його освітньої підготовки, особистих якостей, роду діяльності та спеціальності комісія з питань приписки може прийняти одне з таких рішень: - придатний для військової служби та попередньо призначений до служби у Збройних Силах України чи іншому військовому формуванні; - тимчасово непридатний до військової служби, потребує лікування; - підлягає направленню на додаткове медичне обстеження та проведення повторного медичного огляду (із зазначенням дати проведення); - непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, підлягає взяттю на облік військовозобов`язаних; - непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку, підлягає виключенню з військового обліку; - підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних як такий, що був раніше засуджений до позбавлення волі, обмеження волі, арешту, виправних робіт за вчинення злочину невеликої або середньої тяжкості, у тому числі із звільненням від відбування покарання; - підлягає виключенню з військового обліку як такий, що був раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, звільняються з військової служби, зокрема за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.

п.240 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення) встановлено, що військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я.

При цьому, після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Процес звільнення військовослужбовця з військової служби складається з етапів видання наказу по особовому складу про звільнення з військової служби.

Судом встановлено, що за результатом проходження ВЛК 19 листопада 2021 року військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 позивачу було видано свідоцтво про хворобу № 263, із зазначенням непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час. В подальшому, на підставі наведеного висновку виданий наказ командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 22 грудня 2021 року № 448 про звільнення у відставку за пп. б п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу - за станом здоров`я, без права носіння військової форми одягу, що сторонами не заперечується.

Відповідно до ст. 233 Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: - підстави звільнення з військової служби; - думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово обліковою спеціальністю; - районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна надіслана особова справа військовослужбовця.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що волевиявлення позивача про звільнення за станом здоров`я підтверджується тим, що 9 грудня 2021 року ОСОБА_1 власноручно написав рапорт, яким клопотав перед вищим командуванням про своє звільнення з військової служби «за станом здоров`я», оскільки перебував на військовій службі понад гранично допустимий вік (а.с. 7), а, відтак, відповідачем правомірно винесено оспорений наказ командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 22 грудня 2021 року № 448.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Статтею 22 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" встановлено, що граничний вік перебування на військовій службі встановлюється: 1) для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до 45 років; 2) для військовослужбовців молодшого офіцерського складу - до 45 років; 3) для військовослужбовців старшого офіцерського складу: майорів (капітанів 3 рангу), підполковників (капітанів 2 рангу) - до 50 років; полковників (капітанів 1 рангу) - до 55 років; 4) для військовослужбовців вищого офіцерського складу - до 60 років; 5) для військовозобов`язаних та резервістів, які призиваються на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду, - до досягнення граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві.

Військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань, які мають високу професійну підготовку, досвід практичної роботи на займаній ними посаді, визнані військово-лікарською комісією придатними за станом здоров`я для проходження військової служби, на їх прохання можуть бути залишені на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, встановлений частиною першою цієї статті, на строк до 5 років у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно пункту "б" ч. 1 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на момент звільнення позивачу виповнилось 62 повні роки, що, у відповідності до вимог Закону № 2232-ХІІ, є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві.

Крім того, після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення окремих питань проходження громадянами військової служби" від 05 квітня 2018 року № 2397-VIII, а саме - з 23.06.2018 року, військовослужбовці, які досягли граничного віку перебування на військовій службі, підлягають звільненню незалежно від їх бажання продовжувати військову службу.

Протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом підлягають звільненню з військової служби військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань, які в особливий період досягли граничного віку перебування на військовій службі (стаття 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положеннях Закону № 2397-VIII).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач під час дії особливого періоду досяг граничного віку перебування на військовій службі, а, відтак, у відповідача не було законних підстав для залишення його на військовій службі.

За таких підстав, доводи скаржника про те, що при його звільненні порушено процедуру, апеляційним судом оцінюється критично. Таке звільнення позивача проведено правомірно з виплатою усіх належних виплат.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В матеріалах справи відсутні докази порушення права позивача про невідповідність розрахунку при звільненні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Підсумовуючи усе вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів в контексті надання оцінки доводам апеляційної скарги враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2022 року у справі № 309/589/22, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 16.02.23