Справа № 420/13071/22
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
14 лютого 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в якому позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.06.2017 року по 13.09.2022 року включно; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.06.2017 року по 13.09.2022 року включно.

Від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження по справі до моменту закінчення воєнного стану, оскільки НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) входить до складу угруповань військ Збройних Сил України, то починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року здійснює передбачені Законом України «Про правовий режим военного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. А також Війьскова частина НОМЕР_1 постійно дислокувалась у АДРЕСА_1 , проте у зв`язку з ускладненням обстановки, враховуючи стратегічну та тактичну обстановки на театрі бойових дій, була вимушена передислокуватися і на даний час розташовується в місцях, де перманентно ведуться бойові дії та здійснюються ракетні обстріли, а фахові представники даного органу охорони державного кордону (юридичної особи) задіяні у заходах забезпечення національної безпеки та оборони України, а отже як сторона по справі позбавлена можливості належним чином реалізувати своє конституційне «право на захист».

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, строк дії якого Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022 та від 07.11.2022 № 757/2022 продовжено з 05 години 30 хвилин відповідно 26.03.2022 строком на 30 діб, з 25.04.2022 строком на 30 діб, з 25.05.2022 строком на 90 діб, з 23.08.2022 строком на 90 діб та з 21.11.2022 строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 63 цієї Конституції.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі, зокрема, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

З аналізу вищевикладеного слідує, що вказана норма стосується, зокрема сторони (позивача чи відповідача) фізичної особи, яка перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 263 КАС України.

Також ухвалою суду від 23.09.2022 року витребувано від Військової частини НОМЕР_1 відомості про середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 , обчислене з грошового забезпечення за останні повні два місяці служби, що передували звільненню, а також відомості про розмір сплаченого ОСОБА_1 в день звільнення розрахунку при звільненні та розміру належного до сплати розрахунку при звільненні.

Ухвалою суду від 21.11.2022 року вирішено здійснювати подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача надано до суду пояснення разом із доказами, що є достатнім для повного та всебічного встановлення обставин по справі.

При цьому, жодних доказів на підтвердження того, що представник відповідача на теперішній час не має можливості належним чином реалізовувати представництво інтересів Військової частини НОМЕР_3 під час воєнного стану, відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 26 ЗУ Про правовий режим воєнного стану правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відстрочення конкретної стадії провадження є можливим за умови, що загальна тривалість провадження не є надмірною (див. рішення ЄСПЛ від 8 грудня 1983 року у справі Претто й інші проти Італії (Pretto and Оthers v. Italy, заява № 7984/77), а тривалі періоди затримання проваджень без будь-яких пояснень є неприйнятними (рішення ЄСПЛ від 24 листопада 1984 року у справі Бомартен проти Франції (Beaumartin v. France, заява № 15287/89).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) покладає на держави-учасниці обов`язок організувати судові системи так, щоб судді мали можливість діяти відповідно до вимог Конвенції, зокрема розглядати справи протягом розумного строку (рішення ЄСПЛ від 6 вересня 2005 року у справі Павлюлинець проти України, (Pavlyulynets v. Ukraine, заява № 70767/01), та щоб могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, які стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного строку (див. рішення ЄСПЛ від 29 березня 2006 року у справі Скордіно проти Італії (Scordino v. Italy, заява № 36813/97)).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі № 420/13071/22 є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 236, 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі № 420/13071/22, в повному обсязі.

Ухвала окремо від рішення суду по даній справі не оскаржується. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення чи ухвалу суду.

Суддя Д.К.Василяка