Справа № 380/15764/22
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 , НОМЕР_3 прикордонний загін (I категорії) ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , НОМЕР_3 прикордонний загін (I категорії) ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення інспектора прикордонної служби вищої категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) майстер-сержанта ОСОБА_2 про відмову ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 16 вересня 2022 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) надати письмовий дозвіл на виїзд за межі території України (за кордон) громадянину України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 з метою отримання вищої освіти на денній формі навчання.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що під час перетинання державного кордону України 16.09.2022 року у пункті пропуску «Краковець», відповідачем було безпідставно відмовлено позивачу у перетинанні державного кордону з виїзду з України. При цьому, позивачем було надано повний пакет документів, які підтверджують, що він є студентом Ташкентського державного економічного університету Республіки Узбекистан та має право на перетин державного кордону України у зв`язку із навчанням, тому рішення відповідача від 16.09.2022 про відмову позивачу в перетині державного кордону України є неправомірним.
Ухвалою суду від 08.11.2022 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 16.09.2022 в ході перевірки документів позивача було встановлено відсутність документу, який би посвідчував приналежність позивача до категорії осіб, які звільнені від мобілізації та підпадають під дію Правил перетинання державного кордону громадянами України. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати письмовий дозвіл на виїзд позивача за межі території України, вказує, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки, враховуючи приписи п. 2 Правил перетинання державного кордону України щодо переліку документів, факт задоволення позовної вимоги не приведе до реального захисту прав позивача та не буде виконано мету адміністративного судочинства. . Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, що посвідчується паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 , виданим 16.05.2009 Центральним РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в Криму.
Відповідно до підтвердження про зарахування, виданого 05.09.2022 №105 Ташкентським державним університетом економіки Республіки Узбекистан, ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання Ташкентського державного університету економіки за спеціальністю «Інформаційні технології та системи в економіці» факультету «Інформаційні технології та системи в економіці», група МІІТ-10 з терміном навчання тривалістю два роки. Дата поступлення: серпень 2022 року, дата закінчення: серпень 2024 року.
Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_6 від 12.09.2022, копія якого наявна в матеріалах справи, позивач як військовозобов`язаний перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Зі змісту довідки ІНФОРМАЦІЯ_6 від 12.09.2022 №237 судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має право на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. При цьому, заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном немає.
Відповідний запис щодо відстрочки від призову наявний у розділі « 12. Особливі відмітки» тимчасового посвідчення військовозобов`язаного - позивача.
16.09.2022 позивач прибув до міжнародного автомобільного пункту пропуску «Краківець» з метою здійснити перетинання державного кордону на виїзд з України.
Однак, інспектором прикордонної служби вищої категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) майстер-сержантом ОСОБА_4 прийнято рішення від 16.09.2022 №б/н про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до вказаного рішення, у зв`язку із Законом України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року» громадянина України ОСОБА_5 тимчасово обмежено у праві виїзду з України, з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону, так як вищезазначений громадянин не зміг надати на паспортний контроль документи, що підтверджують підставу для виїзду за кордон.
Позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням, оскільки вважає, що має право на перетин державного кордону України під час воєнного стану.
За таких обставин позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII(в редакції станом на час виникнення спірних відносин) (далі - Закон №389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 8 Закону № 389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 2593/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», що затверджений Законом від 22.05.2022 № 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Крім цього, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» військовому командуванню (зокрема, Державні прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Пунктом 3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Як вбачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2022 року позивач намагався перетнути кордон України, тобто під час дії правового режиму воєнного стану на території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року №1710-VI (в редакції на час виникнення спірних відносин) (далі - Закон №1710-VI), іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.
Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону №1710-VI особа, якій відмовлено у перетинанні державного кордону, має право оскаржити відповідне рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або до суду. Оскарження зазначеного рішення не зупиняє його дії. Оскаржене рішення може бути скасовано чи змінено начальником органу охорони державного кордону або скасовано та визнано нечинним судом.
Згідно з пунктом 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455(в редакції станом на час виникнення спірних відносин), перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ(в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон№3543-ХІІ) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Пунктами 2 та 12 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.1995 №57 (в редакції станом на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.
Відповідно до п.2-6 зазначених Правил у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно із статтею 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, зокрема, здобувачі фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.
Як встановлено судом, позивач є студентом Ташкентського державного університету економіки (м. Ташкент, Республіка Узбекистан), очної форми навчання.
Поряд з цим, згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_6 від 12.09.2022 №237, ОСОБА_1 відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має право на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. При цьому, заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном немає.
Наведене дає підстави для висновку про те, що позивач, у відповідності до статті 23 Закону №3543-XII, станом на 16.09.2022 року (під час спроби перетину державного кордону) не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, а ІНФОРМАЦІЯ_7 не заперечував щодо виїзду останнього за кордон для продовження навчання за кордоном.
Разом з цим, у поданому відзиві відповідач вказує, що 16.09.2022 року в ході перевірки документів позивача було встановлено відсутність документу, який би посвідчував приналежність позивача до категорії осіб, які звільнені від мобілізації та підпадають під дію Правил перетинання державного кордону громадянами України.
Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2022 позивач при спробі перетину державного кордону надав працівнику прикордонної служби наступні документи:
- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_6 від 12 вересня 2022 року із відміткою про те, що ОСОБА_1 стоїть на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_8 від 12 вересня 2022 року;
- довідка від Територіального центру комплектування та соціальної підтримки для виїзду за кордон здобувачів фахової перед вищої та вищої освіти, асистентів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти №237 від 12.09.2022 року підписана начальником ІНФОРМАЦІЯ_9 ;
- нотаріально засвідчений переклад наказу ректора Ташкентського державного економічного університету від 02.08.2022 року,
- нотаріально засвідчений переклад довідки №105 від 05.09.2022 року Ташкентського державного університету економіки яка підтверджує, що ОСОБА_1 є студентом денної форми навчання вищезазначеного університету;
- квитанція про сплату за навчання в Ташкенському державному економічному університеті;
- копія рахунку на оплату навчання від Ташкентського державного економічного університету від 13.08.2022 року;
- копія листа запрошення на навчання до Ташкентського державного економічного університету;
- паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_7 виданий 28.08.2017 року, орган що видав 8079.
Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач, пред`явивши під час перетину державного кордону України документи, які підтверджують, що він є студентом Ташкентського державного економічного університету (м. Ташкент, Республіка Узбекистан) очної форми навчання, та довідку ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12.09.2022 №237 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, мав право на перетин державного кордону України як здобувач фахової вищої освіти, який навчається за кордоном та не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.
Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 14 Закону №1710-VI рішення уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону про відмову громадянину у праві перетину кордону в кожному випадку повинно бути обґрунтованим, із зазначенням конкретних причин відмови.
Водночас, відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказано конкретного переліку документів, які необхідно було подати позивачу для виїзду за кордон.
При цьому суд наголошує, що можливість підтвердження позивачем наявності права на перетин кордону України прямо залежить від чіткого визначення відповідачем конкретного та вичерпного переліку необхідних для цього документів, чого зроблено не було.
Наведене, в свою чергу, свідчить про безпідставність висновку відповідача, викладеного у відзиві, про те, що в ході перевірки документів позивача було встановлено відсутність документу, який би посвідчував приналежність позивача до категорії осіб, які звільнені від мобілізації та підпадають під дію Правил перетинання державного кордону громадянами України, оскільки у оскаржуваному рішенні від 16.09.2022 №б/н працівником прикордонної служби взагалі не вказано, які саме документи необхідно було надати позивачу для виїзду за межі території України.
Отже, позивач 16.09.2022 р. мав право на перетин державного кордону України як студент Ташкентського державного економічного університету (м. Ташкент, Республіка Узбекистан) очної форми навчання, який навчається за кордоном.
Суд не бере до уваги твердження відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, про те, що громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які є здобувачами професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти в Україні не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, але, з урахуванням приписів п. 2-6 Правил, дана категорія не має права виїжджати за кордон, так як ця категорія зазначена в абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону №3545-ХІІ, оскільки наведені відповідачем норми чинного законодавства не були вказані в оскаржуваному рішенні як підстави для відмови позивачу у перетинанні державного кордону України.
Таким чином, рішення інспектора прикордонної служби вищої категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) майстер-сержанта ОСОБА_2 від 16.09.2022 №б/н про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-ти річного віку, ОСОБА_5 , прийняте не на підставі, не у межах та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому є нечинним та підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу письмовий дозвіл на виїзд за межі території України (за кордон) з метою отримання вищої освіти на денній формі навчання, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 1710-VI перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.
Згідно з частиною 2 статті 6 Закону № 1710-VI початком здійснення прикордонного контролю особи, транспортного засобу, вантажу є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України.
Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами (частина 3 статті 6 Закону № 1710-VI).
Відповідно до частини 4 статті 6 Закону №1710-VI прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.
Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що перетин громадянами України державного кордону здійснюється виключно у разі проходження ними, зокрема, прикордонного контролю, який полягає у пред`явленні особами, які перетинають кордон паспортних та інших документів, їх перевірку уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України.
Таким чином, надання дозволу на перетин кордону належить до виключної компетенції відповідача, а відтак суд не уповноважений перебирати на себе функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, та зобов`язувати його невідкладно приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.
Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що позовна вимога про зобов`язання відповідача надати позивачу письмовий дозвіл на виїзд за межі території України не підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.
Відповідно до вимог ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 6, 14, 77, 90, 139, 143, 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
вирішив:
1. Позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення інспектора прикордонної служби вищої категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) майстер-сержанта ОСОБА_2 про відмову ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 16 вересня 2022 року.
3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 , НОМЕР_3 прикордонний загін (I категорії) ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст судового рішення складено 17.02.2023 року.

Суддя Костецький Н.В.