Справа № 202/9881/22
Суддя: Марченко Н. Ю.
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/9881/22
Провадження № 2-а/202/6/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючої судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Різниченко Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, заступника командира взводу роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Скляра Романа Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року позивач в особі свого представника звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 6172005 від 14.11.2022 року, винесену заступником командира взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Скляром Романом Сергійовичем, а також стягнути на його користь понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.11.2022 року приблизно о 21-00 годині він, керуючи автомобілем, був зупинений патрульною поліцією та йому було запропоновано пройти огляд.

Після проходження медичного обстеження у лікарні лейтенантом поліції Скляром Р.С. була винесена постанова, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 КУпАП - за керування автомобілем без ременя безпеки.

Вважає, що постанова поліцейського про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною, оскільки вчинення ним правопорушення не доведено та ґрунтується на припущенні.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 грудня 2022 року адміністративний позов було залишено без руху та встановлений строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

На виконання ухвали суду представником позивача було подано клопотання про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 січня 2023 року було поновлено позивачу строк звернення до суду та відкрито провадження в адміністративній справі.

До початку розгляду справи відповідачем - Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції був поданий відзив на позов, в якому відповідач позов не визнає, посилаючись на законність винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки порушення, передбачене п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України було скоєно позивачем в присутності поліцейського, який розглянув справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог чинного законодавства, що було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор, але відеозапис не зберігся у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Крім того, вважає, що вимога позивача про визнання оскаржуваної постанови протиправною не ґрунтується на приписах статті 286 КАС України та не відповідає способам захисту, які можуть бути застосовані судом.

Тому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання, призначене на 15.02.2023 року, не з`явилися.

Позивач надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу без його участі.

Відповідач - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у своєму відзиві також просить розглядати справу без участі представника відповідача.

Відповідач - заступник командира взводу роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Скляр Р.С. повідомлявся про розгляд справи за місцем роботи.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом установлено, що постановою заступника командира взводу роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Скляра Р.С. серії ЕАР № 6172005 від 14.11.2022 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до зазначеної постанови 14.11.2022 року о 21 год. 17 хв. в м. Дніпрі вул. Новосільна, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, та був не пристебнутий ременями безпеки, чим порушив вимоги пункту 2.3 «в» Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Вирішуючи адміністративний позов ОСОБА_1 , суд враховує, що згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Позивач у своєму адміністративному позові заперечує факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Водночас відповідачами не було надано належних доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП, та обґрунтованості притягнення його до адміністративної відповідальності.

Суд враховує, що частиною 5 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 2.3 «в» Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Між тим, заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 , відповідачі не надали належних доказів, що останній керував автомобілем, будучи не пристебнутим ременем безпеки.

Доводи позивача, викладені в його адміністративному позові, відповідачами не спростовані.

Тож факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, ґрунтується на припущенні.

Суд наголошує, що відповідно до закріпленого в статті 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Отже, в силу приписів Конституції України та практики Європейського Суду з прав людини позивач не зобов`язаний доводити свою невинуватість. З огляду на норми КАС України саме на відповідача покладено обов`язок доведення правомірності свого рішення щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 8 липня 2020 року по справі №463/1352/16-а «в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».

Суд вважає, що в даному випадку вищезазначені принципи і положення закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не були дотримані, оскільки належні докази вини позивача та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, виходячи з приписів статті 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до переконання, що постанова серії ЕАР № 6172005 від 14.11.2022 року, винесена заступником командира взводу роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Скляром Р.С., якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 КУпАП, не може вважатися законною та підлягає скасуванню.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Вирішуючи питання про розподіл судових втрат, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

У зв`язку з задоволенням позову з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 496 грн. 20 коп.

Відповідно до частин 4, 5 статті 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (м. Дніпро, пл. Троїцька, 2А), заступника командира взводу роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Скляра Романа Сергійовича (м. Дніпро, пл. Троїцька, 2А) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову заступника командира взводу роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Скляра Романа Сергійовича серії ЕАР № 6172005 від 14.11.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 5 статті 121 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 15 лютого 2023 року.

Суддя Н.Ю. Марченко