Справа № 569/13612/22
Суддя: Левчук О. В.
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О.В.,

за участі секретаря судового засідання Янок М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,

Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції,

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

В засіданні приймали участь:

представник позивача: Цуняк В. Й.;

представник відповідача: Биков О. В.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своєї позовної заяви вказує, що 08.09.2022 поліцейським 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Сегень С. В. прийнято постанову серії ЕАР №5868263 від 08.09.2022, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП.

Як слідує з вказаної постанови підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності є те, що він керуючи ТЗ Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 , 08.09.2022, о 18 год. 29 хв, в м. Рівне по вул. Орлова, 35 не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії та не пред`явив свідоцтво про реєстрацію ТЗ, чим порушив п. 2.1 «а» та 2.1 «б» ПДР України - керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ. Стверджує, що вказане не відповідає дійсності, тому що 08.09.2022 року, правил дорожнього руху він не порушував, посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності мав і міг пред`явити на вимогу, разом з тим, він не є особою яка не має права керувати таким транспортним засобом.

Позивач також зазначає, що дійсним є те, що 08.09.2022 року, по вул. Орлова, 35 в м. Рівне він був зупинений працівником патрульної поліції який йому не представився. Поцікавившись причиною зупинки у працівника поліції почалась не зрозуміла для нього поведінка, спочатку поліцейський відійшов - повернувшись за декілька хвилин сказав, що ТЗ яким він керує перебуває в орієнтуванні і показав його. На його зауваження, що ТЗ подібний і номерний знак не відповідає зазначеному в орієнтуванні, поліцейський попросив вийти з автомобіля після чого почали проводити поверхневу перевірку. Не зважаючи на жодні аргументи, працівниками поліції ТЗ - Renault Megan д.н.з. НОМЕР_1 був вилучений та поміщений на майданчик для зберігання транспортних засобів (штрафмайданчик) в с. Городок, Рівненського р-н, Рівненської обл. Пізніше, цього ж дня, інспектором - Мудрик В. О., в с. Городок поблизу штрафмайданчику, о 18 год. 00 хв. складено протокол серія АЗ №047266 про адміністративне затримання для складання адміністративних матеріалів за ч.1 ст. 126 КУпАП. Від`їхавши з с. Городок, екіпажем поліції, разом з яким він перебував зупинились на вул. Млинівський поблизу буд. 33А в м. Рівне, де капрал поліції Сегень С.В. вручила йому оскаржувану постанову.

Вважає його притягнення до адміністративної відповідальності необґрунтованим та недоведеним, а зазначену постанову такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 27.09.2022 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

18.10.2022 представником відповідачів було подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого представник вважає, що адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне правопорушення є таким, що не підлягає задоволенню через його безпідставність, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

28.12.2022 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої представник вказує, що аргументи, зазначені у відзиві на позовну заяву є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу. Просить позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представником позивача було заявлене усне клопотання про невідповідність відзиву на позовну заяву вимогам КАС України, у зв`язку з його ненадісланням іншій стороні, а тому просить суд не приймати його до уваги.

Щодо вказаного клопотання суд зазначає, що відповідно до положень ст.159 КАС України, відзив на позовну заяву є заявою по суті справи. Вимоги до відзиву на позовну заяву передбачені статтею 162 КАС України.

Згідно вимог п.п.1-2 ч.4 ст.162 КАС України, до відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем і документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Суд звертає увагу, що дійсно до відзиву повинні надаватись докази надіслання його учасникам справи. Водночас, як стверджується матеріалами справи, позивач з відзивом та доданими до нього доказами ознайомився та подав відповідь на відзив.

За змістом ч. 6 ст. 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами без урахування позиції відповідача по справі виключно у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. Разом з тим, враховуючи, що у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову, тобто зміст відзиву становить позиція відповідача щодо спірних правовідносин по суті заявленого спору, суд не може не прийняти таку позицію до розгляду з підстав ненадіслання відзиву іншій стороні, оскільки такими діями відповідача сторона позивача не була позбавлена можливості реалізувати своє право на подання відповіді на відзив та позиція сторони позивача, викладена ними у письмовій заяві по суті спору - відповіді на відзив, що міститься в матеріалах справи, яка також прийнята судом до розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову через його безпідставність.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено таке.

Постановою поліцейського 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Сегень С. В. прийнято постанову серії ЕАР №5868263 від 08.09.2022 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн 00 коп.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 керуючи ТЗ Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 , 08.09.2022, о 18 год. 29 хв, в м. Рівне по вул. Орлова, 35 не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії та не пред`явив свідоцтво про реєстрацію ТЗ, чим порушив п. 2.1 «а» та 2.1 «б» ПДР України - керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ.

В позовній заяві позивач посилається на те, що відповідач при складанні адміністративного матеріалу допустив порушення та не дослідив усі обставини справи, а тому винесена постанова є необґрунтованою та незаконною, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9.ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.

Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.1 а, б ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Суд наголошує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази розгляду справи, зокрема, запис з нагрудної камери поліцейського: роз`яснення прав, пояснення правопорушника, що передбачено ст. 268 КУпАП.

Отже, відповідачами не доведено, що поліцейським була дотримана процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначена ст. 279 КУпАП, що в свою чергу призвело до порушення права позивача на ознайомлення з матеріалами справи, право давати пояснення та подавати докази, право на захист, під час винесення постанови були порушені норми діючого законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

В матеріалах справи також наявна копія оскаржуваної постанови, в якій відсутній підпис позивача та відсутні належні та допустимі докази відмови позивача від підпису.

Крім того, неправомірність дій відповідача також стверджується постановою Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/13920/22 від 15.11.2022 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою, зокрема, встановлено:

"Щодо доводів ОСОБА_1 про безпідставність зупинки його автомобіля, то суд погоджується із вказаним доводом, оскільки в справі немає документального підтвердження правомірності зупинки автомобіля, під його керуванням, що суперечить ЗУ «Про дорожній рух» та ПДР, і є підставами вважати, що всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані, в тому числі процедура огляду водія, неправомірними за правовим принципом концепції плодів отруйного дерева.

Саме така позиція, викладена в Постанові Івано- Франківського апеляційного суду у справі № 344/8791/22 від 13.09.2022 року та Постанові Чернівецького апеляційного суду по справі №718/1824/22 від 13.10.2022 року, та правовому висновку Верховного Суду у справі №686/11314/17 від 15.03.2019 року.

Крім того, аналізуючи доводи ОСОБА_1 про порушення його права на захист при процедурі огляду водія на стан сп`яніння та складанні протоколу про адміністративне правопорушення, суд враховує, що останнім о 18.00год. того дня було заявлено клопотання про залучення захисника. Не зважаючи на те, що о 18.40 год. було повідомлено про надання адвоката з БПД, однак в 19.12 год. затримання було припинено без участі захисника. Вказані дії поліцейським суд вважає істотнім процесуальним порушенням права ОСОБА_1 на правовий захист, і ставить під сумнів докази про доведеність вини правопорушника".

За приписами ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Стосовно правильної кваліфікації дій позивача за ч.1 ст.126 КУпАП, суд виходить з такого.

Згідно із п.2 ч.1 ст.32 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Таким чином, водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та на законну вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Рівненській області №31/3720-17-2022 від 27.12.2022, наданої на виконання ухвали суду від 07.12.2022, судом встановлено, що відповідно до відомостей, наявних у Єдиному реєстрі транспортних засобі МВС громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.10.2007 у ВРЕР ДАІ у м. Рівне було видане посвідчення водія серії НОМЕР_2 , категорії "В,С", однак згідно рішення Рівненського міського суду від 13.08.2021 по статті 130 КУпАП дане посвідчення перебувало на зберіганні у ТСЦ №5641 РСЦ ГСЦ МВС у період з 24.11.2021 по 23.12.2022.

Обставини щодо позбавлення позивача права керування транспортним засобом згідно судового рішення від 13.08.2021 строком на 1 рік сторонами не оспорюються.

Із змісту заявленого позову слідує, що позивач не заперечує сам факт керування ТЗ Renault Megan, д.н.з. НОМЕР_1 , 08.09.2022, в м. Рівне по вул. Орлова, 35 та факт зупинки працівниками патрульної поліції.

Відповідно до приписів ст.317-1 КУпАП, виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.

У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.

Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.20 розділу Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затв. постановою КМ України № 340 від 08.05.1993 (із відповідними змінами та доповненнями), позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства.

Рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами протягом трьох робочих днів з моменту його отримання/винесення надсилається посадовою особою Національної поліції до територіального сервісного центру МВС за місцем проживання особи, зазначеним у цьому рішенні.

Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. У разі коли в посвідченні водія зазначено дві або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний та практичний іспити складаються за вищою із категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається.

Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.

Повернення посвідчення водія (у тому числі отриманого вперше) особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, здійснюється після закінчення строку позбавлення без складення іспитів.

Вилучені посвідчення водія зберігаються у територіальному сервісному центрі МВС за місцем проживання осіб, зазначеним у рішенні про позбавлення права на керування транспортними засобами.

Із змісту наведених норм слідує, що чинним законодавством чітко визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили постановою суду про позбавлення цього права.

Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному КМ України.

Отже, до моменту повернення посвідчення водія в установленому порядку особа вважається такою, що позбавлена права керування транспортним засобом; будь-якого механізму отримання нових водійських прав законом не передбачено.

Як вже зазначалося, посвідчення водія серії НОМЕР_2 , категорії "В,С", яке було видане позивачу 25.10.2007 у ВРЕР ДАІ у м. Рівне, перебувало на зберіганні у ТСЦ №5641 РСЦ ГСЦ МВС у період з 24.11.2021 по 23.12.2022.

Таким чином станом на 08.09.2022 ОСОБА_1 вважався особо, що позбавлена права керування транспортним засобом. Водночас, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, як особу, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Отже на час розгляду справи та ухваленні відповідачем постанови серії ЕАР №5868263 від 08.09.2022, враховуючи відсутність доказів повернення позивачу права керування транспортним засобом, яких він був позбавлений на підставі судового рішення, відповідачем було невірно кваліфіковано дії позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а не за ч. 4 ст.126 КУпАП, що призвело до порушення норм матеріального права.

Неправильна кваліфікація дій особи зумовлює її притягнення за неналежне порушення і, відповідно, відсутність складу та події правопорушення яке йому кваліфікують.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

За таких обставин та враховуючи, що відповідач не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд задовольняє позовні вимоги, сплачений позивачем судовий збір в сумі 496 грн 20 коп. необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5868263 від 08.09.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 496 грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач:ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

відповідач: Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції: 33000, м.Рівне, вул.Степана Бандери, буд.14а;

відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса: 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Повне судове рішення складене та підписане 17.02.2023.

Суддя Левчук О. В.