Справа № 420/13012/22
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

16 лютого 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву про стягнення витрат на правову допомогу в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі- позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом , в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив :

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області, що виразилися в не зарахуванні ОСОБА_1 стажу роботи перебування в трудових відносинах з приватним підприємством "Контейнерний термінал Іллічівськ" в період з 19.09.2005 по 14.01.2010 та у період з 16.02.2012 по 06.03.2015 на посаді докера-механізатора комплексних бригад контейнерного терміналу на вантажно розвантажувальних роботах та визнати незаконним рішення від 09.12.2021 за №40 про відмову у призначенні ОСОБА_1 , пенсії за вислугу років.

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що виразилися в не зарахуванні стажу ОСОБА_1 перебування в трудових відносинах з приватним підприємством "Контейнерний термінал Іллічівськ" в період з 19.09.2005 по 14.01.2010 та у період з 16.02.2012 по 06.03.2015 на посаді докера-механізатора комплексних бригад контейнерного терміналу на вантажно розвантажувальних роботах та визнати незаконним рішення від 23.08.2022 за №40 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та в Одеській області врахувати стаж за вислугу років відповідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області у справі №501/1641/22 від 13.07.2022, а саме перебування ОСОБА_1 , в трудових відносинах з приватним підприємством "Контейнерний термінал Іллічівськ" в період з 19.09.2005 по 14.01.2010 та у період з 16.02.2012 по 06.03.2015 на посаді докера-механізатора комплексних бригад контейнерного терміналу на вантажно розвантажувальних роботах, та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , пенсію за вислугу років, згідно з вимогами п."г" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з дня досягнення пенсійного віку 07.10.2021 року.

- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області судові витрати у справі, а саме сплату судового збору та витрати на правову допомогу.

Рішенням суду від 17.01.2023 позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.08.2022 за №40 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати до стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах, період перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з приватним підприємством "Контейнерний термінал Іллічівськ" (попередня назва ЧП «Укртрансконтейнер») з 19.09.2005 по 14.01.2010 та з 16.02.2012 по 06.03.2015 на посаді докера-механізатора комплексних бригад контейнерного терміналу на вантажно розвантажувальних роботах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.08.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн.40 коп.

Заявою від 06.02.2023 позивач просить ухвалити рішення про розподіл судових витрат у справі №420/13012/22, стягнувши з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову домопогу в розмірі 25 000 грн.

Заява мотивована тим, що позивач та його представник не були присутніми у судовому засіданні у день прийняття рішення, з рішенням ознайомився ише 03.02.2023. Тому не мав можливості вказати про необхідність вирішення питання про розподіл судових витрат. Позивач послався на ч.7 ст.139 КАС України, яка передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Копія заяви з додатками надіслана відповідачу-2 в Електронний кабінет.

Заперечень щодо стягнення витрат на правничу допомогу відповідач-2 суду не надав.

Так, на підставі частин 1, 2, 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Суд розглянув заяву позивача в письмовому порядку враховуючи віддаленість відповідача-2 та розгляд справи по суті в письмовому провадженні через неявку представників сторін.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст.134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

З матеріалів справи вбачається, що незважаючи на заявлену вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, позивач не надавав відповідних доказів їх понесенн, розміру та складу послуг. На підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу представником позивача після ухвалення судового рішення надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію договору про надання правової допомоги від 14.09.2022, додаткову угоду № 1 від 10.01.2023 до договору про надання правової допомоги , опис виконаних робіт від 10.01.2023, акт виконани робіт від 10.01.2023 , ордер на надання правничої допомоги. Вказані документи свідчать про домовленість сторін про фіксований розмір гонорару 25000 грн. Суд погоджується з доводами представника позивача про поважність причин подання документів з пропуском 5-денного терміну, встановленого ст. 139 КАС України.

В описі виконаних робіт вказано про час, витрачений на виконання роботи, усього 14 годин. Разом з тим, суд приймає до уваги, що здійснення представництва під час підготовчого та судового розгляду адвоктом не здійснювалось (4 години), а час на такі послуги, як складання на пропозицію суду та подання заяви про уточнення позовних вимог та клопотання про залучення другим відповдіачем ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (2 години) свідчить про недоліки в наданні адвокатських послуг, пред`явлення позову до неналежного відповідача, тому їх вартість не повина перекладатись на відповідача.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

На підставі дослідження наданих доказів у сукупності, враховуючи предмет позову та зміст і характер наданих послуг, оскільки справа розглядалась у письмовому провадженні без участі адвоката в судовому засіданні, з огляду на незначну складність спору та невеликий обсяг доказів, враховуючи орієнтовний час , який витрачений на складання документів адвокатом, часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що співмірними витратами на послуги адвоката під час розгляду даної справи в суді першої інстанції є 5000 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 242 - 246, 250, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити клопотання позивача про стягнення витрат на правову допомогу частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. (пять тисяч гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Пятого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Cуддя Хом`якова В.В.