Справа № 320/11733/22
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року у справі за заявою Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Приватного підприємства «Автомагістраль» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту,

ВСТАНОВИВ

Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ПП «Автомагістраль», застосованого рішенням керівника контролюючого органу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 року залишено без розгляду заяву про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ПП «Автомагістраль» у зв`язку з порушенням строку для звернення до суду з цією заявою.

Суд першої інстанції, приймаючі рішення про залишення без розгляду виходив із того, що саме з датою складення актів про відмову в допуску до проведення фактичної перевірки, а не з датою прийняття заявником рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ПП «Автомагістраль» пов`язаний початок перебігу строку для звернення до суду.

Отже, враховуючи положення статті 270 та статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України, перебіг 24 годинного строку на звернення до суду з даною заявою розпочався 19 грудня 2022 року, тому звертаючись до суду 21 грудня 2022 року позивач пропустив строк, передбачений частиною другою статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України, який відповідно до ч.5 ст.270 КАС України поновленню не підлягає.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків подало апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати ухвалу від 22.12.2022 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт зазначає, що він звернувся до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна в межах строку передбаченого ч. 2 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки перебіг цього строку обчислюється з моменту прийняття контролюючим органом рішення про застосування адміністративного арешту майна, посилаючись на практику Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.06.2020 року у справі №280/2993/19.

Від ПП «Автомагістраль» до суду апеляційної інстанції 15.02.2023 року надійшов письмовий відзив, в якому представник зазначає, що обставиною, яка мала б зумовити звернення скаржника до суду, є відмова від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Звертає увагу, що посилання апелянта на судову практику, яка викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2020 року у справі №280/2993/19 є некоректним, оскільки відносини у зазначеній справі, на думку відповідача, не є подібними. Зокрема, у зазначеній постанові викладено обставини, за яких Головне управління ДФС у Запорізькій області звернулося до суду в загальному порядку, а не в порядку статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відзиві зазначає, що Верховний Суд у постанові від 30.01.2020 року у справі №560/1976/19 зробив висновок, що обставиною, яка мала б зумовити звернення контролюючого органу до суду, є відмова від попуску посадових осіб до проведення документальної позапланової виїзної перевірки, що підтверджується відповідним актом.

З огляду на зазначене, просить суд апеляційну скаргу ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 22.12.2022 року без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів виходить з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 16.12.2022 року ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків видано наказ №215/ж1 про проведення фактичної перевірки ПП «Автомагістраль» тривалістю не більше 10 діб, починаючи з 19.12.2022.

Позивачем сформовані направлення на перевірку від 16.12.2022 №493/жз/31-00-07-05-02-17 та від 16.12.2022 за №494/жз/31-00-07-05-02-17 щодо проведення з 19.12.2022 фактичної перевірки ПП «Автомагістраль» тривалістю 10 діб з метою перевірки здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва, обігу та зберігання підакцизних товарів, наявності свідоцтв, ліцензій, дозволів за період з 01.01.2021 по дату закінчення перевірки.

19.12.2022 року ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків складено акт про відмову в допуску до проведення фактичної перевірки №422/ж6/31-00-07-05-02-20, який відмовилися отримати присутні особи, директор власник ПП «Автомагістраль» (прізвище та ім`я не назвав), перший заступник директора Швиденко Г.В. , керівник дільниці (прізвище та ім`я не назвав), що 19.12.2022 відображено в даному акті.

20.12.2022 року, без зазначення часу прийняття рішення, ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято рішення № 24-д (07-05) про застосування повного адміністративного арешту майна платника податку ПП «Автомагістраль», яке направлено відповідачу засобами поштового зв`язку 20.12.2022 року.

Позивач 21.12.2022 року звернувся до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна, застосованого на підставі рішення керівника контролюючого органу № 24-д (07-05) від 20.12.2022.

Надаючи оцінку зазначеним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно з підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні (пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України).

Згідно п. 2 розділу IV Наказу Мінфіну України від 14 липня 2017 року № 632 «Про затвердження Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 серпня 2017 року за № 948/30816, обґрунтованість арешту, накладеного на майно платника податків рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) податкового органу, має бути перевірена судом протягом 96 годин.

У такому разі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) податкового органу подається до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють таке звернення до суду.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків регламентовані статтею 283 КАС України.

Відповідно до приписів частини першої статті 283 КАС України провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів, зокрема, щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Частиною другою статті 283 КАС України визначено, що заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

При цьому відповідно до частини першої статті 270 КАС України на обчислення строків, встановлених статтями 273-277, 280-283 цього Кодексу, не поширюються правила частин другої - десятої статті 120 цього Кодексу.

Строки, встановлені у справах, визначених цією статтею, обчислюються календарними днями і годинами (частина друга статті 270 КАС України).

Днем подання позовної заяви є день їх надходження до відповідного суду. Строки подання позовних заяв, встановлені у справах, визначених цією статтею, не може бути поновлено. Позовні заяви, подані після закінчення цих строків, суд залишає без розгляду (частина п`ята статті 270 КАС України).

Як зазначено судом першої інстанції, у даному випадку обставиною, яка мала б зумовити звернення позивача до суду, є відмова представників ПП «Автомагістраль» від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, що підтверджується відповідним актом від 19.12.2022 року №422/ж6/31-00-07-05-02-20.

За таких обставин, граничним строком подання заяви про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, відповідно до частини другої статті 283 КАС України, є 20 грудня 2022 року включно.

Однак, із заявою про підтвердження умовного адміністративного арешту майна платника податків ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків звернулося лише 21 грудня 2022 року о 09:13 год., тобто з пропуском строку, встановленого частиною другою статті 283 КАС України.

Помилковим є посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 26.06.2020 року у справі №280/2993/19.

Ухвалення цієї постанови судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду було обумовлено необхідністю відступити від висновку, викладеного у постановах Верховного Суду: від 5 травня 2018 року у справі № П/811/1766/17; від 15 травня 2018 року у справі № 820/2312/17; від 22 травня 2018 року у справі № 820/2040/17; від 19 червня 2018 року у справі № 820/818/17; від 13 серпня 2018 року у справі № 820/816/17; від 27 серпня 2019 року у справі № 520/9866/18.

При цьому, предметом дослідження у названих постановах була можливість підтвердження судом обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у разі звернення контролюючого органу до суду з позовною заявою у загальному порядку після сплину встановленого пунктом 94.10 статті 94 ПК України 96-и годинного строку, протягом якого має бути перевірена судом обґрунтованість рішення керівника про накладення арешту на майно платника податків.

Водночас, пізніше у постанові від 15.07.2021 року у справі № 200/1874/21-а Верховний Суд вказав, що обставиною, яка мала б зумовити звернення контролюючого органу до суду, є відмова від допуску посадових осіб до проведення фактичної перевірки, що підтверджується відповідними актами.

В силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України правовий висновок Верховного Суду має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, враховуючи пропуск заявником присічного строку звернення із заявою та неможливість поновлення такого строку, колегія суддів суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення заяви ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків без розгляду.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо безпідставності твердження заявника, що строк звернення до суду слід обчислювати саме з дати прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків є правильними.

Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко