Справа № 295/13096/22
Суддя: Стрілецька О. В.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючого судді Стрілецької О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог

13.12.2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАР №6249256 від 05.12.2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до зазначеної вище постанови від 05.12.2022 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п. 19.1 «а» Правил дорожнього руху, а саме порушення водіями транспортних засобів використання освітлювальних приладів в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, в тунелях, а також на вимогу працівника поліції не пред`явив поліс страхування цивільно-правової відповідальності, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач в позові вказує, що Правил дорожнього руху не порушував і адміністративного правопорушення не вчиняв.

Зауважив, що під час руху Правил дорожнього рух не допускав, його зупинка та вимога патрульного поліцейського надати страховий поліс є незаконними.

Вважає, що пункт 19.1 "а" Правил дорожнього руху застосований невірно, оскільки в темну пору доби він на неосвітленій ділянця дороги увімкнув ближнє світло фар разом з протитуманними фарами, що не заборонено Правилами дорожнього руху, а сама фабула постанови щодо суті вчиненого правопорушення викладена некоректно, оскільки з її змісту неможливо встановити, яке саме порушення він вчинив.

ОСОБА_1 вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки зупинка транспортного засобу не була законною, докази правопорушення відсутні, постанова була винесена без повного та об`єктивного розгляду справи, сам факт порушення ґрунтується на припущеннях.

Крім того, постанова йому не була вручена на місці її складення, її копію отримав поштою лише 09.12.2022 р.

ІІ. Процедура та позиції учасників розгляду справи

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 16.12.2022 року у даній справі відкрито провадження та прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Згідно з частиною 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони не скористались наданим процесуальним правом і не подали до суду клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

02.01.2023 р. представник відповідача Кравченко М. направив відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував. В обґрунтування заперечень вказав, що постанова відносно ОСОБА_1 винесена правомірно. Вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення із дотриманням всіх встановлених чинним законодавством України вимог та без порушення прав та законних інтересів позивача. На підтвердження викладених доводів представник відповідача надав суду компакт-диск з відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції.

Інших заяв по суті справи не надходило.

ІІІ. Законодавство, що підлягає застосуванню

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як визначено ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

IV. Обставини встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду

Судом встановлено, що 05.12.2022 року Інспектор батальйону №1 роти №3 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Микитюк А.І. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6249256, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності та відносно нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 05.12.2022 року о 05:35 год керував транспортним засобом марки «Renault Laguna» по вулиці Жуйка, 28 в місті Житомирі з увімкненими протитуманними фарами, в той час коли умови недостатньої видимості не настали, а також не пред`явив поліс страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п. 19.1 «а» Правил дорожнього руху - порушення водіями транспортних засобів використання освітлювальних приладів в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, в тунелях (а.с. 5).

Дослідивши письмові докази по справі, оглянувши надані відеозаписи, суд дійшов наступних висновків.

Зі змісту постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вбачається, що в ній некоректно викладена описова частина в частині викладу суті вчиненого адміністративного правопорушення, а саме: керування транспортним засобом з увімкненими протитуманними фарами, в той час коли умови недостатньої видимості не настали, а також не пред`явив поліс страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п. 19.1 «а» Правил дорожнього руху - порушення водіями транспортних засобів використання освітлювальних приладів в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, в тунелях.

Пункт 1.10 Правил дорожнього руху України надає тлумачення використаних термінів у даному законі, а саме: темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця; недостатня видимість - видимість дороги в напрямку руху менше 300 м у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо.

Термін «темний час доби» включає період, коли водій із нормальним зором не в змозі чітко розрізнити дорогу і неосвітлені предмети, що знаходяться на ній на відстані, достатній для гарантування безпеки руху. Тривалість цього періоду змінюється в залежності від географічного положення місцевості і пори року.

Інкриміноване правопорушення відбулося о 05 годині 35 хвилин, тобто до сходу сонця, яке згідно бази даних «Синоптик» сайту https://ua.sinoptik.ua/ в місті Житомирі 05.12.2022 р. відбулось о 07 годині 36 хвилини.

Підпунктом «А» пункту 19. 1 Правил дорожнього руху визначено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на всіх механічних транспортних засобах, що рухаються, повинні бути ввімкнені фари ближнього (дальнього) світла.

В примітці до п. 19.1 Правил дорожнього руху вказано, що в умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари.

Зі змісту оспорюваної постанови, вбачається, що адміністративне правопорушення зафіксоване о 05.35 год. 05.12.2022 р., тобто в темну пору доби.

Під час огляду відеозапису, наданого представником відповідача, встановлено, що на транспортному засобі ввімкнені ближнє світло фар та аварійна світлова сигналізація.

Зі змісту розмови між ОСОБА_2 та патрульним поліцейським вбачається, що окрім ближнього світла фар та аварійної світлової сигналізації, ввімкнуті також протитуманні фари, проте одна зі них вийшла із ладу.

З долучених до позовної заяви документів та зі змісту оглянутого відеозапису неможливо встановити факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, оскільки позивач рухався саме в темну пору доби з ввімкненим ближнім світлом фар та протитуманними фарами, що чітко передбачено пунктом 19.1 Правил дорожнього руху України, застосування патрульним поліцейським в постанові терміну «недостатня видимість» суд вважає помилковим.

Відповідач не надав суду переконливих доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем даного правопорушення є недоведеним.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а.

Враховуючи, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, які можуть бути прийняті судом на підтвердження того, що позивач порушив п. 19.1 "а" Правил дорожнього руху, суд вважає, що відповідач не довів правомірності свого рішення в цій частині, що є його обов`язком відповідно до ст. 77 КАС України, а тому суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено на підставі належних і допустимих доказів, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 122 КУпАП, що виключає можливість притягнення його адміністративної відповідальності за його вчинення.

Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за непред`явлення ним патрульним поліцейським полісу страхування цивільно-правової відповідальності, судом встановлено наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За положеннями п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса.

Згідно з п.п. а) п. 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

За правилами ч.1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з наведеного вбачається, що відповідач, як уповноважена особа підрозділу Національної поліції, на яку покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, мав право вимагати у позивача пред`явлення посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зі змісту оглянутого відеозапису вбачається, що автомобіль, яким керував позивач, був зупинений на блок-посту в умовах воєнного стану уповноваженою посадовою особою, яка діяла в межах компетенції і наділених законом повноважень.

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи позивача на незаконність вимоги поліцейського пред`явити, зокрема, страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, так як чинним законодавством України передбачений обов`язок водія пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначений вище документ, який повинен бути в наявності у водія, але в позивача був відсутній.

Під час огляду відеозапису суд встановив, що при зупинці транспортного засобу інспектор поліції Микитюк А.І. почав оформлювати адміністративне правопорушення за фактом відсутності у водія страхового полісу цивільно-правової відповідальності, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, проте зі змісту оспорюваної постанови не вбачається, що позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки в ній не зазначений нормативний акт, що передбачає покарання за таке адміністративне правопорушення, не визначений вид та розмір стягнення, яке застосоване до позивача за його вчинення, як і не вбачається, що стягнення відносно нього накладено з урахуванням приписів ст. 36 КУпАП, тобто в даній частині зміст постанови не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, судом встановлено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за вчинення якої передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, проте при складенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності і застосуванні адміністративного стягнення відповідачем не в повній мірі були дотримані вимоги КУпАП, що в свою чергу не може бути підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності за умови вчинення адміністративного правопорушення.

Зі змісту частини 3 статті 286 КАС України вбачається, що суд першої інстанції за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Наведене відповідає і положенням частини 1 статті 293 КУпАП, якою також врегульовані повноваження органу (посадової особи) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Верховний Суд в своїх постановах від 25.09.2019 справа №127/19283/17, від 02.12.2019 справа №766/10693/17, від 02.12.2019 справа № 164/2068/17, зазначав, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт іншого порушення не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Беручи до уваги те, що в постанові про накладення адміністративного стягнення стосовно позивача не застосований захід стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а суд не наділений процесуальними повноваженнями самостійно застосовувати захід стягнення і притягувати до відповідальності, суд дійшов висновку, що оспорювана постанова в цій частині підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до управління патрульної поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); розсудливо; пропорційно, тобто, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини притягнення позивача до відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення, беручи до уваги законодавчо встановлені принципи адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що винесена патрульним поліцейським постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню на підставі п.п. 2 та 3 ч. 3 ст. 286 КАС України із закриттям провадження в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та направленням справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) в межах притягнення до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Подібний за змістом висновок зроблений в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021 року в справі № 295/13683/20.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач, будучи громадянином України, зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та її законів.Використання нецензурної лексики у спілкуванні з працівником поліції під час виконання ним своїх службових обов`язків свідчать про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку осіб, які такі дії вчиняють та суперечать загальноприйнятим правилам поведінки.

Зі змісту наданого представником відповідача відеозапису судом встановлено, що під час зупинки транспортного засобу патрульними поліцейськими ОСОБА_1 поводив себе вкрай грубо та зухвало, вживав нецензурну лексику та погрожував працівникам поліції, що є неприйнятним.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 251, 283,293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 42, 43, 77, 139, 242-246, 286, КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задоволити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №6249256 від 05.12.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, складену Інспектором батальйону №1 роти №3 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Микитюком Андрієм Івановичем, за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Направити справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції в частині вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, оскільки розгляд справи проведено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Житомир, вул. Покровська, 96.

Суддя О.В. Стрілецька