Справа № 520/8499/22
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
14 лютого 2023 року справа № 520/8499/22
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григоров Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківської обласної прокуратури (вул. Б.Хмельницького, буд. 4,м. Харків,61050, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Харківської обласної прокуратури від 19.07.2022р. №915к, яким наказано припинити нарахування та виплату ОСОБА_1 середньої заробітної плати з 19.07.2022р.;

- зобов`язати Харківську обласну прокуратуру нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток на посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури з моменту прийняття Наказу Харківської обласної прокуратури від 19.07.2022р. №915к, яким наказано припинити нарахування та виплату ОСОБА_1 середньої заробітної плати з 19.07.2022р. - по дату постановлення рішення у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідач протиправно оскаржуваним наказом від 19.07.2022р. №915к припинив нарахування та виплату позивачу середньої заробітної плати з 19.07.2022р.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2022р. відкрито спрощене провадження у даній адміністративній справі.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідач, повідомлений належним чином про відкриття провадження у справі, а також можливість надати до суду відзив на позовну заяву у встановлений судом строк, своїм правом на подання відзиву не скористався, без зазначення причин цього.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

На виконання ухвал суду від 13.12.2022р., 26.12.2022р. про витребування доказів, 07.02.2023р. представником Харківської обласної прокуратури було подано копію Закону України №2352-ІХ від 01.07.2022р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", як документ, на підставі якого було ухвалено оскаржуваний наказ. Інших доказів відповідачем не надано.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачка працювала на посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури.

У зв`язку військовою агресією Російської федерації проти України позивачка вступила до Збройних Сил України та відповідно наказу Міністерства оборони України від 30.03.2022р. №80 була зарахована до особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Наказом відповідача від 30.03.2022р. №322к позивачку на підставі заяви та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30.03.2022р. №80 увільнено від виконання службових обов`язків на посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури з 30.03.2022р. на період військової служби за призовом до Збройних Сил України під час мобілізації із збереженням місця роботи та середнього заробітку на посаді.

Згодом відповідач, посилаючись на Закон України №2352-ІХ від 01.07.2022р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" та частину 3 статті 119 Кодексу законів про працю України (із змінами), прийняв оскаржуваний наказ від 19.07.2022р. №915к, яким припинив нарахування та виплату позивачці середньої заробітної плати з 19.07.2022р.

Не погоджуючись з наведеним, позивачка звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

На даний час воєнний стан є діючим.

Відповідно до частини 1 статті 119 Кодексу законів про працю України, на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Відповідно до частини 2 статті 119 Кодексу законів про працю України, працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених Кодексом цивільного захисту України, законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Частиною 3 статті 119 Кодексу законів про працю України встановлені гарантії працівникам, призваним на визначені у цій частині статті 119 Кодексу види військової служби під час дії особливого періоду.

Зокрема, відповідно до частини 3 статті 119 Кодексу законів про працю України (в редакції, яка була чинна до 19.07.2022р.) за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

01.07.2022р. Верховною Радою України прийнятий Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" №2352-ІХ, який набрав чинності 19.07.2022р.

Відповідно до Закону №2352-ІХ внесені зміни до Кодексу законів про працю України, а саме: в частині третій статті 119 слова "зберігаються місце роботи, посада, і середній заробіток" замінено словами "зберігаються місце роботи і посада".

Отже, з 19.07.2022р. частина 3 статті 119 Кодексу законів про працю України діє в наступній редакції: за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Щодо віднесення проходження служби у складі Збройних Сил України до видів військової служби, призваним на які, працівникам частиною 3 статті 119 Кодексу законів про працю України встановлені гарантії під час дії особливого періоду, суд зазначає наступне.

Приписи частини 3 статті 119 Кодексу законів про працю України поширюються на працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду.

Згідно статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України" Збройні Сили України мають таку загальну структуру:

Генеральний штаб Збройних Сил України;

Командування об`єднаних сил Збройних Сил України;

види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили;

окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили;

окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки;

органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Правові та організаційні засади національного спротиву, основи його підготовки та ведення, завдання і повноваження сил безпеки та сил оборони та інших визначених цим Законом суб`єктів з питань підготовки і ведення національного спротиву визначає Закон України "Про основи національного спротиву".

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 4 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Відповідно до частини 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначені види військової служби:

строкова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів);

військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Отже, приписи частини 3 статті 119 Кодексу законів про працю України поширюються на працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду, які визначені частиною 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", при цьому - не на всі види військової служби, визначені вказаною нормою, водночас даний перелік є вичерпним.

Разом з цим, до переліку видів військової служби, призваним на які, працівникам частиною 3 статті 119 Кодексу законів про працю України встановлені гарантії під час дії особливого періоду, не відноситься служба у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

Відповідно до частини 1 статті 119 Кодексу законів про працю України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Як встановлено в даній саправі, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30.03.2022р. №80, позивачку призначено та зараховано до списків особового складу частини на посаду відповідального виконавця відділення збору та обробки інформації.

Надаючи оцінку оскаржуваному наказу, суд звертає увагу, що за загальним правилом норма права діє стосовно відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до певних юридичних фактів застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03.10.1997 №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005 роз`яснив словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині 3 статті 22 Конституції України.

Так, Конституційний Суд України визначив, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це їх сукупна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". При цьому Конституційний Суд України зазначив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Враховуючи наведене, беручи до уваги правило щодо дії закону у часі, слід дійти висновку, що на позивачку поширюються приписи частини 1 статті 119 Кодексу законів про працю України, яка передбачає гарантії працівникам збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку на час виконання державних або громадських обов`язків. Запровадження після вступу позивачки до Збройних Сил іншого правового регулювання, яке виключає її право щодо отримання середнього заробітку за посадою, на якій вона перебувала до вступу на військову службу, має застосовуватись на правовідносини, які виникатимуть після уведення такої норми права в дію, а відтак на позивачку нове правове регулювання не розповсюджується.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідачем протиправно, з порушенням вимог частини 1 статті 119 Кодексу законів про працю України, оскаржуваним наказом від 19.07.2022 №915к припинено нарахування та виплату позивачці середньої заробітної плати з 19.07.2022р.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Харківської обласної прокуратури від 19.07.2022р. №915к.

Позовні вимоги про зобов`язання Харківської обласної прокуратури нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток на посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури з моменту прийняття Наказу Харківської обласної прокуратури від 19.07.2022р. №915к, середньої заробітної плати по дату постановлення рішення у справі є похідними від позовних вимог про скасування оскаржуваного наказу, їх задоволення відповідає меті належного захисту прав позивачки та, відповідно, меті здійснення адміністративного судочинства.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даній справі відповідачем не надано суду належних доказів на обгрунтування законності оскаржуваного наказу.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Оскільки позивачка звільнена відповідно до закону від сплати судового збору, сплачені нею суми судового збору судом з відповідача не стягуються. Суд роз`яснює позивачці можливість звернення до суду з приводу повернення судового збору як помилково сплаченого.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 9, 139, 243-246, 250 ,291, 293, 295-296, КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Харківської обласної прокуратури від 19.07.2022р. №915к, яким наказано припинити нарахування та виплату ОСОБА_1 середньої заробітної плати з 19.07.2022р.

Зобов`язати Харківську обласну прокуратуру нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток на посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури з моменту прийняття Наказу Харківської обласної прокуратури від 19.07.2022р. №915к - 19.07.2022р. - по дату постановлення рішення у справі.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров