Справа № 420/18331/22
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за позовом Одеського обласного центру зайнятості до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області щодо повернення Одеському обласному центру зайнятості наказу Господарського суду Одеської області від 21.06.2022 року по справі № 916/487/22 про примусове виконання рішення без виконання; зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області прийняти до виконання наказ Господарського суду Одеської області від 21.06.2022 року по справі № 916/487/22 про примусове виконання рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області протиправно повернуло судовий наказ без виконання, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області є державним органом, а відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. При цьому, проаналізувавши зміст наказу Господарського суду Одеської області від 21.06.2022 року по справі №916/487/22, а саме строки пред`явлення даного виконавчого документу до виконання, можна дійти висновку, що позивачу виданий даний наказ як юридичній особі, а не як органу державної влади, оскільки наказ може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років. Відтак, у даних правовідносинах стягувач не є органом державної влади, а тому твердження ГУ ДКСУ в Одеській області про те, що дія Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не поширюється на ці правовідносини є помилковими, які не ґрунтуються на всіх обставинах справи.

Представником відповідача Управління Державної казначейської служби України у Подільському районі Одеської області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що в Головному управлінні відсутні відкриті рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, з яких можливо здійснити безспірне списання коштів на користь Одеського обласного центру зайнятості з метою виконання наказу Господарського суду Одеської області від 21.06.2022 по справі №916/487/22. Відповідно до частини 2 статті 76 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду зараховуються на єдиний рахунок Пенсійного фонду і зберігаються на окремих рахунках територіальних органів Пенсійного фонду в уповноваженому банку. В Головному управлінні на ім`я Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відкриті рахунки 3556 «Рахунки для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування» із спеціальним режимом використання, для зарахування сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та фінансових санкцій, котрі не були сплачені до передачі функцій (до 2014 року) з адміністрування такого внеску на органи ДПС. Відповідно до статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» органи Казначейства не є органами, які здійснюють примусове виконання судових рішень, натомість такими органами є органи державної виконавчої служби та приватні виконавці. Так, органи державної виконавчої служби та приватні виконавці, під час виконання судових рішень наділені повноваженнями арешту та списання коштів боржника з рахунків відкритих в банках та інших фінансових установах. Органи Державної казначейської служби України не наділені повноваженнями щодо примусового виконання судових рішень та можуть здійснювати безспірне списання коштів тільки з рахунків відкритих у відповідному органі Казначейства. Посилання позивача на те, що рішення Господарського суду Одеської області від 23.05.2022 на виконання якого було видано наказ Господарського суду Одеської області від 21.06.2022 по справі №916/487/22 підлягає виконанню Головним управлінням на підставі Закону про гарантії є помилковими. Оскільки, відповідно до статті 2 Закону про гарантії визначено, що дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державні підприємство, установа, організація, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності. Неможливо виконати рішення Господарського суду Одеської області від 23.05.2022 на виконання якого було видано наказ Господарського суду Одеської області від 21.06.2022 по справі №916/487/22 на підставі Порядку №845, а положення Закону про гарантії у випадках коли стягувачем за виконавчим документом є державна установа (Одеський обласний центр зайнятості) не підлягають застосуванню.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що Пенсійний фонд України та його територіальні підрозділи не є органами, на які Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» покладено повноваження та обов`язки щодо виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, а таким органом визначена Державна казначейська служба України. При цьому, боржник - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області є державним органом, а відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. При цьому, законом не передбачено такого винятку для поширення його дії на виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, боржником за яким є державний орган, як відсутність відкритих в органі казначейства відповідних рахунків. Відповідач безпідставно не виконує рішення суду, оскільки підстав для повернення виконавчого документу немає, а доводи представника є безпідставними та необґрунтованими.

Представником відповідача до суду надано заперечення, в яких представник відповідача вказує, що частиною 1 статті 25 Бюджетного кодексу України визначено, що Казначейство України та його територіальні органи здійснюють безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Отже, нормами даної статті органи Казначейства наділено повноваженнями здійснювати безспірне списання коштів державного та місцевого бюджетів на підставі рішення суду. У відзиві на позовну заяву Одеського обласного центру зайнятості Головне управління не заперечувало, що саме на нього покладено законодавчий обов`язок безспірного списання коштів з рахунків державного та місцевих бюджетів, а також боржників, якими є органи державної влади та місцевого самоврядування, а лише зазначило, що направлення до Головного управління заяви про виконання наказу Господарського суду Одеської області від 21.06.2022 по справі №916/487/22 не позбавляє права Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (боржника) виконати вищевказаний виконавчий документ добровільно. Положеннями п. 9 Порядку №845 передбачено, підстави повернення без виконання виконавчих документів стягувачеві. Так, відповідно до ч. 3 п. 9 Порядку №845 у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом про гарантії. Отже, твердження позивача, що жодним нормативноправовим актом України не передбачено підстави для повернення виконавчого документу без виконання як відсутність відкритих рахунків боржника в органі Казначейства не відповідають дійсності. Відповідно до абзацу 3 п. 2.3.1. Методичних аспектів управління фінансами Пенсійного фонду України, схвалених постановою правління Пенсійного фонду України від 22.04.2016 №9-3 (далі Методичні рекомендації), на який посилається позивач у відповіді на відзив, з державного бюджету України кошти Пенсійному фонду України виділяються за кодами програмної класифікації видатків та кредитування на окремі рахунки, відкриті у Державній казначейській службі України, в обсягах, передбачених законом України про державний бюджет України на відповідний бюджетний рік, бюджетом Пенсійного фонду України, щомісячним розписом асигнувань та розподілом відкритих асигнувань з Державного бюджету України. Тобто, перерахування коштів відбувається між двома центральними органами виконавчої влади. Крім того, дійсно у разі відсутності відкритих рахунків або коштів боржника з яких можливо здійснити безспірне списання коштів органи Казначейства відповідно до Закону про гарантії здійснюють таке виконання за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Однак, ч. 2 ст. 2 Закону про гарантії чітко встановлено, що дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності. Посилання позивача буцімто наказ Господарського суду Одеської області від 21.06.2022 по справі №916/487/22 виданий Одеському обласному центру зайнятості як юридичній особі, а не як державній установі суперечать нормам матеріального права, оскільки відповідно до ст. 83 Цивільного кодексу України установа є організаційно-правою формою юридичної особи, тому поняття юридична особа та державна установа є нероздільними. Отже, висновки позивача, що у правовідносинах щодо виконання наказу Господарського суду Одеської області від 21.06.2022 по справі №916/847/22 Одеський обласний центр зайнятості не є органом державної влади та на нього не поширюється дія ч. 2 ст. 2 Закону про гарантії суперечать нормам матеріального права.

Ухвалою суду від 19 грудня 2022 року спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Також, ухвалою суду від 19 грудня 2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23 травня 2022 року по справі № 916/487/22, яке набрало законної сили, стягнутл з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) на користь Одеського обласного центру зайнятості (65007, м. Одеса, вул. Адм. Лазарєва, 10, ) заборгованість з виплаченої суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг громадянину ОСОБА_1 у розмірі 32 868,65 грн. (тридцять дві тисячі вісімсот шістдесят вісім)грн. 65коп. та судовий збір в сумі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна)грн.(а.с. 25-34).

21 червня 2022 року Господарським судом Одеської області по справі № 916/487/22 видано наказ про примусове виконання рішення (а.с. 35).

01 липня 2022 року Одеський обласний центр зайнятості звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області від 21.06.2022 року по справі № 916/487/22 (а.с. 36-37).

16 серпня 2022 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко О.С. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та зазначено, що відповідно до п. 3 Порядку № 845 рішення виконується на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (а.с. 38-39).

07 вересня 2022 року Одеський обласний центр зайнятості звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області із заявою про примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області від 21.06.2022 року по справі № 916/487/22, яку листом від 13.10.2022 року відповідно до пп. 3 п. 9 Порядку № 845 повернуто без виконання (а.с. 40-44).

26 жовтня 2022 року Одеський обласний центр зайнятості повторно звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області із заявою про примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області від 21.06.2022 року по справі № 916/487/22, яку листом від 15.11.2022 року відповідно до пп. 3 п. 9 Порядку № 845 повернуто без виконання (а.с. 45-52).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно п. 9 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення БК України установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань. Видатки бюджетних установ, щодо яких прийнято рішення про накладення на них арешту, дозволяється здійснювати в частині видатків, які статтею 55 цього Кодексу визначено як захищені, у разі зазначення про це у судовому рішенні.

Відповідно до п. 20 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845.

Згідно п. 3, 4 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Органи Казначейства: 1) забезпечують у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку. Після виконання у повному обсязі виконавчого документа суду або іншого органу (посадової особи) такий документ повертається до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав з відміткою про його виконання; 2) вживають заходів до виконання виконавчих документів; 3) розглядають письмові звернення (вимоги) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі, державних виконавців, а також прокурорів - учасників виконавчого провадження.

Відповідно до п. 5 Порядку № 845 під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право, зокрема, вимагати від боржників вжиття ними заходів до виконання виконавчих документів; вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.

Згідно п. 8 Порядку № 845 органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку: 1) приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер; 2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; 3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Відповідно до п. 9 Порядку № 845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли: 1) виконавчий документ: не підлягає виконанню органом Казначейства; подано особою, що не має відповідних повноважень; пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку; не відповідає вимогам, передбаченим Законом України Про виконавче провадження; 2) судове рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, крім випадків, коли судове рішення про стягнення коштів допущено до негайного виконання в установленому законом порядку; 3) боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень; 4) суми коштів, зазначених у судовому рішенні про стягнення коштів, повернуті стягувачеві за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету, або за рахунок таких коштів виконано грошові зобов`язання чи погашено податковий борг стягувача перед державним або місцевим бюджетом; 5) стягувач узгодив відсутність зазначеної у виконавчому документі суми залишку невідшкодованого податку на додану вартість; 6) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 7) суми коштів, зазначені у виконавчому документі, перераховані боржником стягувачу; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) протягом місяця з дня звернення до стягувача для отримання додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів ним не надано таких відомостей органу Казначейства; 10) рішення про стягнення коштів з одержувача бюджетних коштів не відповідає заходам, передбаченим бюджетною програмою; 11) наявні інші передбачені законом випадки.

Відповідно до п. 47, 48 Порядку № 845 безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: 1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника; 2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей. Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів. У разі відсутності таких документів та відомостей, якщо боржником є державні підприємство, установа, організація або юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, перерахування коштів здійснюється на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Строки перерахування коштів перериваються на період усунення обставин, визначених у пунктом 11, 13 та 49 цього Порядку.

Згідно п. 24, 25, 26, 28, 29, 31, 32 Порядку № 845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку. Якщо боржник обслуговується централізованою бухгалтерією, зазначені документи подаються до органу Казначейства, в якому відкрито рахунки відповідної бюджетної установи, при якій створена така централізована бухгалтерія (далі - централізоване обслуговування боржника). Безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку. На час здійснення безспірного списання коштів проводяться платежі боржника: за захищеними видатками, визначеними Бюджетним кодексом України; із сплати податків і зборів, у тому числі судового збору; поштових послуг під час здійснення переказу коштів із соціальних виплат, передбачених державним бюджетом на відповідний рік (у тому числі пенсій всіх видів та поштових послуг з доставки та виплати сум компенсаційних виплат); за видатками спеціального фонду відповідного бюджету на оплату праці та нарахування на заробітну плату, придбання медикаментів, забезпечення продуктами харчування, оплату комунальних послуг та енергоносіїв; з рахунків із спеціальним режимом використання; за рахунок позик/грантів за міжнародними договорами; у випадку, встановленому абзацом другим пункту 30 цього Порядку. У разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому положення пунктів 28-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми. Безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках). Безспірне списання коштів з рахунків бюджетних установ у частині власних надходжень здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку надходжень на відповідному рахунку за визначеним кодом економічної класифікації видатків бюджету з урахуванням вимог пункту 28 цього Порядку. Судові витрати, штрафні санкції безспірно списуються за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету. В разі коли у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів зазначений код не передбачений або за таким кодом до кінця бюджетного періоду сума бюджетних асигнувань менша, ніж сума списання, або відсутні відкриті асигнування (залишки коштів на рахунках), безспірне списання судових витрат, штрафів здійснюється за кодом економічної класифікації видатків бюджету, за яким здійснюється стягнення коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів. Безспірне списання коштів з рахунків підприємств, установ, організацій здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку коштів на рахунку. Орган Казначейства здійснює безспірне списання коштів, що обліковуються на рахунку бюджетної установи, яка здійснює централізоване обслуговування боржника, у межах відповідних бюджетних асигнувань з урахуванням положень пункту 25 цього Порядку. Для здійснення безспірного списання коштів орган Казначейства відображає в обліку відповідні бюджетні зобов`язання боржника. Погашення таких бюджетних зобов`язань здійснюється за рахунок бюджетних асигнувань зазначеного боржника. Одночасно боржник або бюджетна установа, що здійснює централізоване обслуговування боржника, зобов`язані привести у відповідність із такими бюджетними зобов`язаннями інші взяті ним бюджетні зобов`язання. Орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди класифікації видатків бюджету і рахунки, з яких проводиться безспірне списання коштів. З дня визначення кодів класифікації видатків бюджету та рахунків орган Казначейства повідомляє боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, про здійснення безспірного списання коштів з рахунків боржника та не проводить платежі, крім платежів, які визначені у пункті 25 цього Порядку. Коди класифікації видатків бюджету та рахунки не визначаються органом Казначейства на період дії особливого періоду та (або) проведення антитерористичної операції на території України або в окремих її місцевостях, а також здійснення відповідно до Закону України Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях щодо Міноборони, МВС, СБУ, інших органів військового управління, Апарату Ради національної безпеки і оборони України, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Управління державної охорони, Національної гвардії, Національної поліції, ДСНС, а також їх територіальних органів (підрозділів), установ, закладів та організацій, що належать до сфери їх управління, військових частин. У повідомленні зазначаються строк подання боржником або бюджетною установою, що здійснює централізоване обслуговування боржника, інформації, пов`язаної з виконанням рішення про стягнення коштів, який не може перевищувати п`яти робочих днів з дати надходження повідомлення, та відомості про непроведення органом Казначейства платежів за платіжними дорученнями боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника. Визначені коди класифікації видатків бюджету та/або рахунки, за якими проводиться безспірне списання коштів, можуть бути змінені органом Казначейства за обґрунтованою заявою боржника.

З матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2022 року Господарським судом Одеської області видано наказ про примусове виконання рішення суду від 23.05.2022 року у справі № 916/487/22 (а.с. 35).

При цьому, в графі боржник вказано - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Тобто, у наказі від 21.06.2022 року визначено боржника, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, який є органом державної влади.

Однак, приписами п. 9 Порядку № 845 визначений вичерпний перелік підстав повернення виконавчого документу стягувачеві.

В той же час, пп. 3 п. 9 Порядку № 845 чітко визначено, що орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Тобто, у разі виконання органом Казначейства рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, відповідний орган не має права повертати виконавчий документ стягувачеві у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства.

Відповідно до пп. 3 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 р. № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконання рішення суду про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовані державою, відповідальним виконавцем якої він є. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

З аналізу вищевикладеного слідує, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Верховний Суд в постановах від 21.07.2021 року по справі № 910/6471/19, від 16.04.2020 року по справі № 804/5950/17, від 25.11.2019 року по справі № 200/4120/19-а, від 19.03.2020 року по справі №806/711/17 вказував, що доводи про неможливість списання коштів з рахунків боржника за відсутності у вказаному органі державного казначейства рахунків, відкритих боржникові є помилковим. Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не передбачено такого винятку для поширення його дії на виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, боржником за яким є державний орган, як відсутність відкритих в органі казначейства відповідних рахунків боржника. Не передбачено такого винятку й іншим діючим законодавством України. Наявність інших передбачених законом підстав для повернення органом ДКС України виконавчого документа стягувачу має бути чітко встановлена правовою нормою. Такі підстави підлягають обмеженому (вузькому), а не розширеному тлумаченню, оскільки відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на пп. 3 п. 9 Порядку № 845, як на підставу для повернення позивачу, Одеському обласному центру зайнятості, наказу Господарського суду Одеської області від 21.06.2022 року по справі № 916/487/22, оскільки даний підпункт пункту 9 Порядку не надає органу Казначейства можливості повернути виконавчий документ стягувачу з підстав відсутності відкритих рахунків в органі Казначейства у випадку виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Суд вважає неспроможними посилання представника відповідача на те, що Одеський обласний центр зайнятості є органом державної влади та положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» на дані правовідносини не поширюються, оскільки згідно Положення про Одеський обласний центр зайнятості, затвердженого наказом Державної служби зайнятості від 09.10.2017 № 146, Одеський обласний центр зайнятості є неприбутковою державною установою, підпорядкованою та підзвітною Державній службі зайнятості.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

В той же час, у наказі Господарського суду Одеської області від 21.06.2022 року по справі № 916/487/22 відсутні відомості щодо видачі Одеському обласному центру зайнятості вказаного виконавчого документу як державному органу зі строком пред`явлення до виконання 3 місяці.

При цьому, визначальним для Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» є статус боржника. У разі, якщо боржником є державний орган (державне підприємство), то порядок стягнення коштів з державного органу (державного або місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами) регулюється положеннями статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" з урахуванням положень статті 6 Закону України "Про виконавче провадження".

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 910/6471/19.

Крім того, відповідно до підпункту 2 пункту 4, підпунктів 2 і 7 пункту 5 Порядку №845 органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку, і під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право звертатися у передбачених законом випадках до органу, який видав виконавчий документ, щодо роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання, вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.

Разом з тим, застосування норм Порядку №845 та Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у спосіб, який визначений Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області,створює ситуацію правової невизначеності, що суперечить принципу верховенства права, а також призводить до порушення однієї з основних засад судочинства (обов`язковість судових рішень) та міжнародних зобов`язань України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 зі справи "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграфу 1 статті 6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції ("Іммобільяре Саффі проти Італії", заява № 22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V).

Проблема невиконання остаточних рішень проти держави розглядалась у пілотному рішенні Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява N 40450/04), а також у низці інших справ проти України, які також розглядались на основі усталеної практики Суду з цього питання.

У пункті 53 цього рішення Європейський суд з прав людини зауважив, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі Войтенка, у справі "Ромашов проти України", у справі "Дубенко проти України" та у справі "Козачек проти України"). Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою (рішення у справі "Шмалько проти України"). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" і у справі "Крищук проти України").

За таких підстав, доводи представника відповідача щодо того, що дії Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області під час повернення Одеському обласному центру зайнятості наказу Господарського суду Одеської області від 21.06.2022 року по справі № 916/487/22 про примусове виконання рішення без виконання є правомірними, спростовуються зібраними по справі доказами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При цьому, судові витрати - судовий збір не підлягає стягненню з відповідача, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Одеського обласного центру зайнятості (, адреса місцезнаходження: 65007, м. Одеса, вул. Адм. Лазарєва, 10) до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Садова, 1-А), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул.. Канатна, 83) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області щодо повернення Одеському обласному центру зайнятості наказу Господарського суду Одеської області від 21.06.2022 року по справі № 916/487/22 про примусове виконання рішення без виконання.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області прийняти до виконання наказ Господарського суду Одеської області від 21.06.2022 року по справі № 916/487/22 про примусове виконання рішення.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук