Справа № 300/5007/22
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2023 р. справа № 300/5007/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Остап?юка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2022 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення за № 76 від 14.10.2022 про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання зарахувати до трудового стажу періоди згідно трудової книжки НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 07.10.2022.

12.12.2022 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 18.01.2023 залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як другого відповідача до даної адміністративної справи, а розгляд справи розпочато з початку.

Позивач позовні вимоги щодо предмету спору обґрунтовує тим, що відповідач протиправно не зарахував до стажу роботи, підтверджені трудовою книжкою НОМЕР_1 період її навчання, періоди роботи на посадах продавця, пробовідбірника лабораторії очисних споруд, директора, та оскаржуваним рішенням № 76 від 14.10.2022 відмовив в призначенні пенсії за віком. У зв`язку з чим просить зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу підтверджений трудовою книжкою стаж та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 07.10.2022.

Відповідачі направили суду відзиви на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими не погодилися, із посиланням на відповідні норми права та твердження. Просили в задоволенні позову відмовити, з мотивів викладених у відзивах.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 07.10.2022 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку після реєстрації, за принципом екстериторіальності, передано на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в місті Києві.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про відмову у призначенні пенсії за № 76 від 14.10.2022 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; визначено їй страховий стаж 11 років 5 місяців 15 днів, при необхідному не менше 29 років; не враховано до стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки, оскільки на першій (титульній) сторінці відсутня печатка.

Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Стаття 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає умови призначення пенсії за віком, відповідно до частини першої якої, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 637 від 12.08.1993 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 даного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно статті 48 Кодексу законів про працю України на вимогу працівника, який вперше приймається на роботу, трудова книжка оформляється роботодавцем в обов`язковому порядку не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 «Загальні положення» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

З аналізу вказаних норм, суд зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності відповідних записів у трудовій книжці стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, архівними установами. У випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються довідки підприємств, установ, організацій, виписки із наказів, особові рахунки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» за №301 від 27.04.1993 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.08.2019 у справі № 654/890/17, який відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України застосовав суд в даній адміністративній справі.

Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 позивач з 01.09.1980 до 01.07.1981 навчалася в ПТУ, з 01.07.1981 до 07.08.1986 працювала продавцем в магазинах №18, № 28, №102, №7 Жданівського горпромторгу; з 13.08.1996 до 06.09.1991 працювала на посаді пробовідбірника лабораторії очисних споруд; з 23.12.1994 до 26.07.2001 та з 01.04.2010 до 28.02.2011 працювала директором ПП «Гари»; з 12.09.2019 позивач прийнята на посаду контролера газового господарства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз».

Як наслідок, трудовою книжкою НОМЕР_1 підтверджено період навчання та трудовий стаж позивача, тому, суд вважає, що ці періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача, а власне недотримання роботодавцем правил ведення трудової книжки не може мати негативні наслідки для працівника.

За таких обставин, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві протиправно не врахувало періоди з 01.09.1980 до 01.07.1981, з 01.07.1981 до 07.08.1986, з 13.08.1996 до 06.09.1991, з 23.12.1994 до 26.07.2001, з 01.04.2010 до 28.02.2011, з 12.09.2019 до початку військової агресії Російської Федерації проти України до страхового стажу роботи позивача, тому оскаржуване рішення № 76 від 14.10.2022 про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає, що відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за № 22-1 від 25.11.2005 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Пунктом 1.6 постанови Правління Пенсійного фонду України за № 22-1 від 25.11.2005 встановлено, що внутрішньо переміщені особи подають заяви з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» за № 637 від 05.11.2014 установлено, що призначення пенсій внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження положень про територіальні органи Пенсійного фонду України та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов правління Пенсійного фонду України» № 28-2 від 22.12.2014 Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд) (пункт 1).

Фактичною адресою місця проживання/перебування ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за № 2615- від 12.11.2022.

Як наслідок, територіальним органом Пенсійного фонду України з розгляду заяви позивача як внутрішньо переміщеної особи про призначення пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, тому саме цей орган Пенсійного фонду є належним відповідачем щодо вимог зобов`язального характеру в даній адміністративній справі.

Застосовуючи механізм захисту порушеного права та його ефективного відновлення, керуючись повноваженнями, наданими частиною 2 статті 9, частинами 2, 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з врахуванням змісту заявлених вимог, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача від 07.10.2022 про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати до її страхового стажу період навчання з 01.09.1980 до 01.07.1981, періоди роботи з 01.07.1981 до 07.08.1986, з 13.08.1996 до 06.09.1991, з 23.12.1994 до 26.07.2001, з 01.04.2010 до 28.02.2011, з 12.09.2019 до початку військової агресії Російської Федерації проти України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем адміністративний позов є обґрунтованими, а позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, а ухвалою суду від 12.12.2022 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання даного адміністративного позову до ухвалення рішення у справі, то суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві в дохід державного бюджету судовий збір в розмірі 992, 40 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (індекс 04053, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, місто Київ, ) за № 76 від 14.10.2022 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.10.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до її страхового стажу період навчання з 01.09.1980 до 01.07.1981, періоди роботи з 01.07.1981 до 07.08.1986, з 13.08.1996 до 06.09.1991, з 23.12.1994 до 26.07.2001, з 01.04.2010 до 28.02.2011, з 12.09.2019 до початку військової агресії Російської Федерації проти України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (індекс 04053, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, місто Київ, ) в дохід державного бюджету судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.