Справа № 400/2671/22
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2023 р. № 400/2671/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши за участю секретаря судового засідання Куца О.С., представника відповідача Поворознюк І.В. у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом, що містив вимоги:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (надалі Управління або відповідач) від 13.03.2022 № 440 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції ГУНП в Миколаївській області» в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ Управління по особовому складу від (без дати) № (без номера) про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника ВП № 2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області з 13.03.2022;

Стягнути з Управління на користь ОСОБА_1 суму середнього грошового забезпечення поліцейського за період вимушеного прогулу з 13.03.2022 по день винесення судом рішення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, вказав на відсутність факту вчинення ним дисциплінарного проступку та на недотримання відповідачем положень затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України (надалі Порядок № 893). Також, на думку позивача, відповідач, при визначенні виду стягнення, не дотримався статті 19 затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII Дисциплінарного статуту Національної поліції України (надалі Дисциплінарний статут).

Управління позов не визнало, зазначило у відзиві (арк. 42-50), що вина позивача у вчиненні проступку проти інтересів служби була повністю доведена за результатами відповідного службового розслідування, що було проведено згідно з Порядком № 893.

Позивач подав відповідь на відзив (арк. 79-84), в якій, в тому числі, заперечив факт надання пояснень члену дисциплінарної комісії. ОСОБА_1 вказав, що йому не було відомо про проведення службового розслідування, а посадову особу Управління (члена дисциплінарної комісії), якій позивач нібито надав пояснення, він не бачив. Крім того, позивач зауважив, що факт знаходження його у нетверезому стані за кермом власного автомобіля не підтверджений належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Правом подати заперечення Управління не скористалося.

ОСОБА_1 заявив про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні представник Управління просила у задоволенні позову відмовити.

Як встановлено судом, позивач проходив службу в Національній поліції на посаді начальника відділення поліції № 2 Вознесенського районного управління поліції Управління (с. Доманівка).

13.03.2022 до начальника Управління був поданий рапорт начальника Вознесенського районного управління поліції (надалі РУП) Управління від 13.03.2022 (надалі Рапорт), в якому було зазначено: «Доповідаю Вам, що близько 02:00 год. 13.03.2022 в смт. Доманівка, Вознесенського району начальник ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області майор поліції ОСОБА_1 під час перевірки несення служби підлеглим особовим складом, в нічний час, був зупинений на блок пості територіальною обороною смт. Доманівка, де під час перевірки було встановлено факт перебування майора поліції ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, який за наданою інформацією пересувався за кермом власного автомобіля Toyota RAV4. Даний факт розмови співробітників територіальної оборони з майором поліції ОСОБА_1 було зафіксовано на відео, яке в подальшому було розповсюджено по месенджерам. Вважаю, що своїми діями … ОСОБА_1 грубо порушив вимоги п.1.17. наказу ГУНП в Миколаївській області № 1300 від 28.08.2021 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни, попередження надзвичайних подій за участю поліцейських ГУНП в Миколаївській області» та підлягає звільненню з Національної поліції України. Доповідаю з метою вирішення питання щодо проведення службового розслідування за фактом недопустимої поведінки поліцейського у військовий час». У тексті Рапорту (арк. 55) відсутня інформація щодо будь-яких додатків до нього.

13.03.2022, з посиланням на Рапорт, начальник Управління видав наказ № 439 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії». Згідно з цим наказом (арк. 54), дисциплінарна комісія у складі заступника начальника Управління начальника ВП УГІ Управління майора поліції ОСОБА_2 (голова комісії), старшого інспектора з ОД ВСР УГІ Управління майора поліції Нуянзіна С.С. і старшого інспектора ВП УГІ Управління капітана поліції Голованова І.Д. (члени комісії) мала у строки, встановлені статтею 16 Дисциплінарного статуту, провести службове розслідування «… за фактом можливих порушень службової дисципліни начальником ВП № 2 Вознесенського РУП ГУНП майором поліції ОСОБА_1 …».

13.03.2022 члени дисциплінарної комісії склали «Висновок службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни з боку окремого працівника поліції ВП № 2 Вознесенського РУП ГУНП» (надалі Висновок, арк. 70-74), який в той же день (13.03.2022) був затверджений начальником Управління.

Згідно з Висновком «… майором поліції ОСОБА_1 вчинений дисциплінарний проступок, який виразився в порушенні ним вимог статей 1, 3 Дисциплінарного статуту … щодо обов`язку дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника поліції, статутів і наказів начальників, сприяти їм у зміцненні службової дисципліни, забезпечення законності, дотримання норм службової етики, статутного порядку, стійко переносити всі труднощі та обмеження, утримуватись від дій, які підривають авторитет Національної поліції, заборони перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння, статей 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію» … щодо обов`язку неухильно дотримуватися положень, нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, професійно виконувати свої службові обов`язки, вимог п. 5 розділу І п. 2 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 щодо здійснення своєї діяльності відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію, контролювати свою поведінку, неухильно дотримуватись обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, забороні перебування на службі в нетверезому стані, вимог наказу НПУ від 23.09.2016 № 920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», вимог п. 1.17 наказу ГУНП від 28.08.2021 № 1300 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни, попередження надзвичайних подій за участю поліцейських ГУНП в Миколаївській області», посадових інструкцій, що призвело до надзвичайної події за участю працівника поліції та, у подальшому, призвело до висвітлення події в ЗМІ, що компрометує авторитет поліції як правоохоронного органу, викликає в населення неповагу до поліції, знижує авторитет та довіру до Національної поліції в цілому …».

Виходячи з тексту Висновку, надзвичайною подією комісія визнала те, що «… у Рапорті зазначено, що 13.03.2022 близько 02:00 на блок-посту (смт. Доманівка, Вознесенський район, Миколаївська область) громадянами, які у військовий час залучено до територіальної оборони смт. Доманівка (далі ТрО смт. Доманівка), зупинено … автомобіль … під керуванням майора поліції ОСОБА_1 , який перебував з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, тремтіння пальців рук, неадекватна поведінка). Також у рапорті зазначено, о розмову між ТрО смт. Доманівка та майором поліції ОСОБА_1 зафіксовао на відео, яке, в подальшому, 13.03.2022 викладено на сторінці інтернет-видання «Преступности.НЕТ» у статті: «В Доманевке тероброна задержала начальника полиции говорят, что он сел пьяным за руль» …».

Дисциплінарна комісія визнала підтвердженими відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування (тобто відомості, зазначені у Рапорті), та, серед іншого, запропонувала застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

13.03.2022 начальник Управління видав наказ № 440 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП області» (надалі Наказ № 440), пунктом 1 якого позивача було звільнено зі служби в поліції. У Наказі № 440 зазначено, що дисциплінарний проступок позивача полягає у порушенні вимог статті 1 Дисциплінарного статуту, статей 18, 64 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (надалі Закон № 580), наказу Національної поліції України від 23.09.2016 № 920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», п. 1.17 наказу Управління від 28.08.2021 № 1300 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни, попередження надзвичайних подій за участю поліцейських ГУНП в Миколаївській області», посадових інструкцій, ігноруванні вимог п. 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Суд зауважив, що у тексті Наказу № 440 не зазначено, яке саме положення наказу Національної поліції України від 23.09.2016 № 920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції», а також які пункти посадової інструкції порушив ОСОБА_1 .

Ухвалою про відкриття провадження у справі суд витребував від відповідача належним чином засвідчені копії всіх документів, на підставі та з урахуванням яких було видано, в тому числі Наказ № 440, та попередив Управління про наслідки неподання цих документів.

Проте, відповідач наказ Управління від 28.08.2021 № 1300 «Про заходи щодо зміцнення службової дисциплін, попередження надзвичайних подій за участі поліцейських ГУНП в Миколаївській області» не надав.

Згідно з Наказом № 440, за результатами проведеного службового розслідування встановлено, що «… майор поліції ОСОБА_1 під час несення служби перебував у нетверезому стані та за кермом власного автомобіля … прибув для перевірки несення служби підлеглих до блокпосту територіальної оборони «смт. Доманівка». Вказаний факт неналежної та негідної для офіцера поліції поведінки було виявлено та зафіксовано на відео співробітниками територіальної оборони вказаного блокпосту, яке було розповсюджено серед громадян за допомогою різних месенджерів та опубліковано в критичних публікаціях ЗМІ, внаслідок чого вказана подія набула суспільного резонансу, негативно вплинула на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції в умовах воєнного стану …».

13.03.2022 начальник Управління видав наказ № 221 о/с «По особовому складу» (надалі Наказ № 221), яким, з посиланням на Наказ № 440, звільнив ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580 у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Незаконне, за твердженнями позивача, звільнення, є наслідком застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

У частині четвертій статті 1 Дисциплінарного статуту вказано, що поліцейський перебуває під захистом держави. Права поліцейського та порядок їх реалізації з урахуванням особливостей служби в поліції визначаються Конституцією та законами України .

Обмеження прав поліцейського не допускається, крім випадків, визначених законом (частина п`ята статті 1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини шостої статті 1 Дисципдінарного статуту, під час виконання службових обов`язків поліцейський має право, зокрема:

на повагу до своєї особистості, коректне ставлення з боку керівників, колег та інших осіб;

ознайомлюватися з матеріалами особової справи, висновками службового розслідування, що проводиться стосовно нього, а також долучати до нього свої пояснення;

на правничу допомогу та захист своїх прав під час розгляду скарг або під час проведення службових розслідувань.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, є протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з частинами першою та другою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. Таким порядком є Порядок № 893.

Згідно з частиною п`ятнадцятою статті 15 Дисциплінарного статуту, за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Статтею 19 Дсциплінарного статуту встановлено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:

1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

2) підстава для призначення службового розслідування;

3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;

4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;

5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка;

3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;

4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є:

1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння;

2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення;

3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього;

4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку;

5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з абзацом першим частини другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, у цій справі обов`язком відповідача, який заперечував адміністративний позов і стверджував про законність та обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, було подання до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження:

факту вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку;

наявності вини позивача;

дотримання Управлінням норм, що регулюють процедуру проведення службового розслідування, зокрема, норм, які забезпечують реалізацію законних прав поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та норм, якими встановлені вимоги до висновку за результатами службового розслідування.

На переконання суду, цей обов`язок відповідач не виконав.

Так, згідно з частиною четвертою статті 14 та пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 893, підставою для проведення службового розслідування, є, зокрема, рапорт про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, а відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку № 893, службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вказано вище, підставою для видання наказу про призначення службового розслідування, був Рапорт керівника позивача начальника Вознесенського РУП.

До відзиву на позовну заяву Управління додало копію доповідної записки (без зазначення адресата) за підписом начальника Вознесенського РУП (від 13.03.2022 № 6395/59-22, арк. 56). Інформація про доповідну записку відсутня у Висновку (частина перша статті 19 Дисциплінарного статуту), проте наявна інформація про довідку, надану начальником Вознесенського РУП (від 13.03.2022 № 6395/59-22). Зміст доповідної записки свідчить, що відомості про можливе порушення службової дисципліни позивачем начальник Вознесенського РУП отримав в ході телефонних розмов з іншими особами. У доповідній записці вказано, що «… медичною установою освідування майора поліції ОСОБА_1 , щодо встановлення факту вживання алкогольних напоїв не проводилося. Виїзд керівництва Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області на місце події був не можливий у зв`язку з військовими діями …».

Отже, керівник позивача, який подав Рапорт, що став підставою для призначення службового розслідування, не був свідком того, про що у цьому Рапорті зазначено.

Крім того, в Рапорті відсутня інформація щодо осіб, які були свідками перебування позивача у визначений час та у визначеному місці в стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля.

Позивач, як вказано вище, заперечив те, що йому було відомо про проведення службового розслідування. Відповідно, за твердженнями ОСОБА_1 , Управління не забезпечило реалізацію встановлених Дисциплінарним статутом та Порядком № 893 законних прав поліцейського.

Управління не подало суду доказів того, що ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом про проведення службового розслідування.

У відзиві відповідач вказав, що позивач подав пояснення члену дисциплінарної комісії, що, на думку Управління, спростовує твердження позивача.

До позову ОСОБА_1 додав копію пояснень, в яких заперечив зазначені у Рапорті обставини (арк. 18). У цих поясненнях не вказано особу, яка їх отримала.

До відзиву Управління додало копію пояснень ОСОБА_1 (арк. 61), які відрізняються від пояснень, що додані до позову, тим, що у поясненнях, що їх надав відповідач, зазначено особу, яка їх отримала, - член дисциплінарної комісії ОСОБА_3 .

У відповіді на відзив позивач вказав, що пояснення (копія яких додана до позову) він «… надавав не дисциплінарній комісії, а надавав їх за вимогою відділу кадрів з приводу того, що мене змушували написати рапорт про звільнення з поліції за власним бажанням … ніякого старшого інспектора ВП УГІ ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_4 взагалі не було поруч. Я його ніколи в житті не бачив і ніяких пояснень йому не надавав …».

Також позивач зауважив, що почерк ОСОБА_3 на поясненнях ОСОБА_1 (копію яких надав відповідач) суттєво відрізняється від почерку ОСОБА_3 , який, згідно з текстом, записав пояснення ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

В судовому засіданні представник Управління зазначила, що член дисциплінарної комісії ОСОБА_3 (місцем служби якого є м. Миколаїв) 13.03.2022 перебував у с. Доманівка, проте, доказів на підтвердження цього відповідач не подав.

Оскільки позивач заперечив факт надання пояснень в межах службового розслідування члену дисциплінарної комісії, а відповідач не довів цей факт, суд визнав обґрунтованими твердження ОСОБА_1 про незабезпечення відповідачем права на захист позивача (стаття 18 Дисциплінарного статуту).

На думку суду, певним підтвердженням того, що позивача примушували звільнитися з поліції за власним бажанням, і того, що пояснення 13.03.2022 він надав саме «… за вимогою відділу кадрів …» є те, що у доданій до відзиву службовій характеристиці від 13.03.2022 № 6326/59-2022 за підписом начальника Вознесенського РУП (зміст якої наведений у Висновку) вказано, що ОСОБА_1 є колишнім начальником ВП № 2, звільненим з НП України за власним бажанням 13.03.2022 (арк. 67).

Позивач зазначив, що він не був повідомлений про засідання дисциплінарної комісії.

Згідно з частиною десятою статті 15 Дисциплінарного статуту, за рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією.

В судовому засіданні представник Управління вказала, що, відповідно до пункту 7 розділу V Порядку № 893, розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

У справі відсутні докази прийняття начальником Управління рішення про розгляд справи дисциплінарною комісією у відкритому засіданні.

В зв`язку з цим, суд відхилив відповідні доводи ОСОБА_1 , проте зауважив, що, в порушення пункту 3 розділу VI Порядку № 893, у вступній частині Висновку дисциплінарна комісія не вказала форму розгляду справи.

Як вказано вище, статтею 19 Дисциплінарного статуту встановлено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються, зокрема:

пояснення поліцейського щодо обставин справи;

пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень.

У Висновку зазначено про те, що «… опитаний у ході службового розслідування майор поліції ОСОБА_1 категорично заперечив вживання будь-яких алкогольних напоїв …». Вище суд надав оцінку доказу, який, за твердженням Управління, є поясненнями поліцейського щодо обставин справи, що були одержані нібито під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією.

У Висновку зазначено про опитаних у ході проведення службового розслідування військовослужбовців територіальної оборони ОСОБА_7 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 . Відповідач додав до відзиву письмові пояснення двох осіб ОСОБА_5 (арк. 58) і ОСОБА_6 (арк. 59). Згідно з текстом пояснень, вказані особи зупинили автомобіль, за кермом якого був позивач з явними ознаками алкогольного сп`яніння («невнятна мова», «чіткий запах алкоголю з ротової порожнини», «хитка хода», «фактично ледь тримався на ногах», «невиразна мова», «запах з ротової порожнини рота алкоголю», «хитка хода», «водій ледве тримався на ногах»), проте ця подія відбулася 12.03.2022 приблизно о 23:30, а не 13.03.2022 о 02:00, як вказано у Висновку.

До відзиву Управління додало пояснення безпосереднього керівника позивача начальника Вознесенського РУП ОСОБА_8 (арк. 60). Суд зауважив, що пояснення були одержані старшим інспектором Управління головної інспекції Управління майором поліції Калашником С.Г., який не входив до складу дисциплінарної комісії. Отже, ці пояснення не є допустимим доказом. Крім того, Висновок містить недостовірну інформацію про те, що «… опитаний у ході службового розслідування підполковник поліції ОСОБА_8 у повному обсязі підтвердив вищевказані обставини події …». Як вказано вище, ОСОБА_8 не був свідком події, а зміст його пояснень зводиться до того, що «… 13.03.2022 о 02:00 год. Начальника ВП № 2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_1 було зупинено військовослужбовцями територіальної оборони на блок пості в смт. Доманівка, Вознесенського району який мав ознаки алкогольного сп`яніння та пересувався за кермом власного автомобіля …».

У Висновку є посилання на Рапорт начальника Вознесенського РУП, оцінку якому суд надав вище. Суд також зауважив, що у Висновку наведена недостовірна інформація щодо змісту Рапорту.

Також у Висновку є посилання на службову характеристику «звільненого з ГП України за власним бажанням 13.03.2022 колишнього начальника ВП № 2 Вознесенського РУП Головного управління поліції в Миколаївській області Бачу В`ячеслава Івановича» (арк. 67) і на «довідку УКЗ ГУКНП від 13.03.2022 № 1050/8002205/97/30473», що підтверджує відсутність у ОСОБА_1 на момент проведення службового розслідуванні діючих дисциплінарних стягнень. До відзиву Управління додало іншу довідку (з тим же номером, але видану 23.03.2022, арк. 63). На думку суду, не можна стверджувати про помилку в даті при оформленні довідки, оскільки в її тексті вказано, що ОСОБА_1 «… станом на 23 березня 2022 року діючих дисциплінарних стягнень не має … довідка дійсна до 23 червня 2022 …».

Отже, за наявними у справі доказами суд дійшов таких висновків:

1. Дисциплінарна комісія не одержала пояснень ОСОБА_1 і пояснень його керівника.

2. Зміст Рапорту суперечить змісту пояснень ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

3. Висновок містить недостовірну інформацію щодо змісту Рапорту.

4. Інформація у Висновку щодо часу вчинення дисциплінарного проступку не підтверджена поясненнями ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

5. Службова характеристика містить недостовірну інформацію щодо проходження служби позивачем.

6. Довідка від 23.03.2022 не могла бути використана під час службового розслідування, що було завершено 13.03.2022.

Суд зауважив, що керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке встановлена статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У частині першій статті 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення вказано, що військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах

Частиною першою статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як вказано вище, частинами другою і третьою статті 11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Отже, після отримання відповідної інформації, керівник позивача мав вжити заходів щодо належного встановлення факту керування позивачем транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (в даному випадку це адміністративне правопорушення, про яке йдеться у частині першій статті 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення) і притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Докази притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні, тому притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення до дисциплінарної відповідальності не відповідає статті 11 Дисциплінарного статуту.

До відзиву Управління додало «CD з відеозаписом розмови». За текстом відзиву, це запис розмови «між позивачем та військовослужбовцями ТрО смт. Доманівка», що підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

З приводу цього доказу суд зазначив таке.

1. У Висновку відсутні посилання на те, що відеозапис був визначений дисциплінарною комісією в якості матеріалу, що підтверджує факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку

2. Відповідач не надав пояснень щодо того, хто, коли і кому (з посадових осіб Управління) надав відеозапис.

3. На запису відсутня інформація щодо того, хто, коли і де його зробив.

4. На запису відсутня інформація щодо присутніх осіб (в тому числі позивача).

5. Запис не підтверджує того, що позивач (якщо припустити, що він був присутнім) має ті ознаки алкогольного сп`яніння, про які вказано в поясненнях ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

6. Запис не підтверджує того, що позивач (якщо припустити, що він був присутнім) керував автомобілем у той час та у тому місці, що зазначені у поясненнях ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

7. Запис не підтверджує «неадекватної поведінки» ОСОБА_1 , проте певною мірою підтверджує викладену у поясненнях позивача інформацію про некоректну поведінку осіб, які зупинили автомобіль позивача.

8. Запис не є допустимим доказом вчинення позивачем дисциплінарного проступку перебування в нетверезому стані за кермом власного автомобіля (як зазначено у Наказі № 440).

На підставі наведеного суд встановив, що відповідач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт перебування ОСОБА_1 в нетверезому стані за кермом власного автомобіля.

Крім того, як вказано вище, матеріалами справи не підтверджено дотримання Управлінням вимог Дисциплінарного статуту та Порядку № 893.

З огляду на недоведеність факту перебування ОСОБА_1 в нетверезому стані за кермом власного автомобіля, суд не оцінював правильність юридичної кваліфікації відповідачем дій позивача.

Те, що всі події (вчинення, за твердженнями відповідача, позивачем дисциплінарного проступку; видання наказу про призначення службового розслідування; проведення службового розслідування, в ході якого член дисциплінарної комісії відібрав пояснення у ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у с. Доманівка; оформлення у м. Миколаєві висновку службового розслідування; затвердження висновку службового розслідування; видання Наказу № 440) мали місце в один день 13.03.2022, дало суду підстави для сумнівів в тому, що службове розслідування передувало застосуванню дисциплінарного стягнення.

За таких обставин суд визнав безпідставними доводи Управління про правомірність Наказу № 440.

Наказ № 221, підставою для видання якого став Наказ № 440, також підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позивач, відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України, має бути поновлений на посаді.

Оскільки 13.03.2022 є останнім днем служби, то датою, з якої ОСОБА_1 має бути поновлений на посаді, є 14.03.2022 (а не 13.03.2022, як вказано у позові).

Відповідно, першим днем вимушеного прогулу, за який відповідач, згідно з частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України, має виплатити позивачу середній заробіток, є 14.03.2022.

Суд, на підставі наданої відповідачем довідки про доходи ОСОБА_1 (арк. 53), відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», визначив суму середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь позивача за 327 календарних днів (з 14.03.2022 по 03.02.2023) вимушеного прогулу, 226 627,35 грн.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 40108735) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 13.03.2022 № 440 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП області» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 13.03.2022 № 221 о/с «По особовому складу».

Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на службі в поліції на посаді начальника відділення поліції № 2 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з 14.03.2022.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 40108735) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток, без утримання податків та обов`язкових зборів, за час вимушеного прогулу з 14.03.2022 по 13.04.2022 в сумі 21 484,55 грн (двадцять одна тисяча чотириста вісімдесят чотири гривні 55 копійок).

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 40108735) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток, без утримання податків та обов`язкових зборів, за час вимушеного прогулу з 14.04.2022 по 03.02.2023 в сумі 205 142,80 грн (двісті п`ять тисяч сто сорок дві гривні 80 копійок).

У задоволенні позовних вимог у частині поновлення на посаді з 13.03.2022 відмовити.

У задоволенні позовних вимог у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 13.03.2022 відмовити.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 21 484,55 грн (двадцять одна тисяча чотириста вісімдесят чотири гривні 55 копійок) у межах загальної суми стягнення 226 627,35 грн (двісті двадцять шість тисяч шістсот двадцять сім гривень 35 копійок) підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Дата складення повного судового рішення - 16.02.2023.

Суддя В.В. Птичкіна