Справа № 580/6039/22
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6039/22 Головуючий у І інстанції - Руденко А.В.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азот» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Азот» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про опис та арешт (коштів) боржника, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство «Азот» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просило визнати протиправною та скасувати постанову Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. у зведеному виконавчому провадженні № 59959397 від 23.11.2022 про опис та арешт майна (коштів) боржника.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилався на те, що в порушення п. 13 розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 02.04.2012 оскаржувана постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника була складена в одному (нечитабельному) примірнику.

Крім того, описане в оскаржуваній постанові нежитлове приміщення - будівля центральної лабораторії К 112, вже є предметом опису та арешту в постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13.08.2022 ВП № 56922080, винесеної тим же органом ВПВР Департаменту ДВС, тому вказане майно описано повторно без законним підстав.

Оскаржувана постанова про опис та арешт майна Позивача не містить суми, в розмірі якої накладено арешт.

В оскаржуваній постанові Державного виконавця зазначено, що вона прийнята при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 59959397, а також вказаний перелік виконавчих документів, з виконання яких вона винесена. Проте, вказані виконавчі документи перебувають на виконанні у зведеному виконавчому провадженні без законних на те підстав.

Оскаржувана постанова не містить обов`язкових реквізитів, а саме: відсутнє зазначення кількості кімнат (приміщень), їх площа та призначення; відсутня інформація про підсобні приміщення та споруди, що свідчить про її протиправність.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Приватне акціонерне товариство «Азот» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Азот» посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.

Згідно з ч. 7 ст. 287 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження ВП № 59959397, Боржником у якому є Приватне акціонерне товариство «Азот» та до складу якого входять виконавчі провадження:

- № 66375880 з виконання постанови № 55282181 від 30.07.2021 Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення заборгованості у сумі 353 336 грн 26 коп., залишок по стягненню 353 336 грн 26 коп.;

- № 66375827 з виконання постанови № 54814384 від 30.07.2021 Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення заборгованості у сумі 10 911 грн 65 коп., залишок по стягненню 10 911 грн 65 коп.;

- № 64641729 з виконання постанови № 56922143 від 24.02.2021 Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення заборгованості 64 318 455 грн 26 коп., залишок по стягненню 64 318 455 грн 26 коп.;

- № 61002668 з виконання наказу № 925/1427/16 від 14.04.2017 Господарського суду Черкаської області про стягнення заборгованості у сумі 106 726 841 грн 74 коп., залишок по стягненню 106 726 841 грн 74 коп.;

- № 59610271 з виконання виконавчого листа № 580/477/19 від 08.07.2019 Черкаського окружного адміністративного суду про стягнення заборгованості у сумі 33 856 205 грн 93 коп., залишок по стягненню 29 218 547 грн 16 коп.;

- № 56922080 з виконання наказу № 925/965/16 від 30.07.2018 Господарського суду Черкаської області про стягнення заборгованості у сумі 1 176 603 581 грн 34 коп., залишок по стягненню 1 124 524 582 грн 50 коп.;

- № 56675048 з виконання виконавчого листа № 823/1997/17 від 27.04.2018 Черкаського окружного адміністративного суду про стягнення заборгованості у сумі 4 801 380 грн 50 коп., залишок по стягненню 0 грн 00 коп.;

- № 56640118 з виконання виконавчого листа № 823/2321/17 від 11.05.2018 Черкаського окружного адміністративного суду про стягнення заборгованості у сумі 3 872 965 грн 09 коп., залишок по стягненню 0 грн 00 коп.;

- № 56566589 з виконання наказу № 925/392/16 від 06.09.2017 Господарського суду Черкаської області про стягнення заборгованості у сумі 14 989 984 грн 63 коп., залишок по стягненню 14 989 984 грн 63 коп.;

- № 56458460 з виконання виконавчого листа № 823/1539/17 від 16.05.2018 Черкаського окружного адміністративного суду про стягнення заборгованості у сумі 2774137 грн 32 коп., залишок по стягненню 803 593 грн 70 коп.;

- № 56432614 з виконання виконавчого листа № 823/1682/17 від 28.02.2018 Черкаського окружного адміністративного суду про стягнення заборгованості у сумі 2 764 916 грн 56 коп., залишок по стягненню 0 грн 00 коп.;

- № 55495807 з виконання наказу № 925/444/17 від 12.07.2017 Господарського суду Черкаської області про стягнення заборгованості у сумі 51 978 грн 98 коп., залишок по стягненню 51 978 грн 98 коп.;

- № 55298577 з виконання наказу № 925/571/17 від 23.10.2017 Господарського суду Черкаської області про стягнення заборгованості у сумі 80 260 грн 01 коп., залишок по стягненню 80 260 грн 01 коп.;

- № 55170377 з виконання наказу № 925/829/17 від 19.09.2017 Господарського суду Черкаської області про стягнення заборгованості у сумі 177 447 грн 90 коп., залишок по стягненню 10 443 грн 16 коп.;

- № 50339069 з виконання наказу № 925/308/13-г від 16.03.2015 Господарського суду Черкаської області про стягнення заборгованості у сумі 22 605 587 грн 39 коп., залишок по стягненню 22 605 587 грн 39 коп.

Згідно облікової картки на зведене виконавче провадження № 59959397 загальна суму заборгованості по зведеному виконавчому провадженню становить 1 433 987 990 грн 56 коп., залишок не стягнутої суми - 1 363 694 512 грн 44 коп.

22.11.2022 Державним виконавцем було здійснено розшук майна боржника шляхом формування інформаційної довідки № 315831248 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно якої Позивач є власником комплексу будівель та споруд РСЦ, який розташований за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Першотравнева, 72.

23.11.2022 Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП № 59959397 якою описано та накладено арешт на майно Позивача - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Черкаси, вул. Холодний Яр, 72, приміщення № 112 , будівля центральної лабораторії, площа забудови 1824 кв.м., поверховість будівлі - 4, балансова вартість - 2 669 862,00 грн, фундамент монолітний залізобетон, колони та балки збірний залізобетон, стіни та перегородки - цегла; підлога керамічна плитка, бетон, плитка ПХВ. Будівля в задовільному стані, всі кабінети на поверхах в робочому стані, стіни фарбовані, в кабінетах шпалери.

На описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним - заборону на його відчуження.

Призначено відповідальним зберігачем та попереджено про кримінальну відповідальність ОСОБА_1 .

Виконавчі дії були проведені у присутності понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким роз`яснені їх права та обов`язки відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи вказану постанову Державного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 23.11.2022 ВП № 59959397 протиправною, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що складання постанови в одному примірнику замість трьох не впливає на наявність підстав для накладення арешту, отже вказане порушення носить формальний характер та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Судом першої інстанції також встановлено, що оскаржувана постанова про опис та арешт майна Позивача містить перелік виконавчих документів із зазначенням суми стягнення, тому посилання Позивача на відсутність суми, в розмірі якої накладено арешт, є необґрунтованим.

Наданими Позивачем доказами підтверджується, що постанова № 56922143 від 24.02.2021 була скасована у судовому порядку, заборгованість за виконавчими листами № 823/1682/17 від 28.02.2018, № 823/1539/17 від 16.05.2018, № 823/2371/17 від 11.05.2018, № 823/1997/17 від 27.04.2018 погашена, а щодо виконання наказу № 925/308-13г від 16.03.2015 то рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10.08.2021 у справі № 580/3802/21 Відповідача зобов`язано скасувати постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання вказаного судового наказу.

Проте, Позивач не надав до суду постанови про закінчення виконавчого провадження. Крім того, у зведене виконавче провадження ВП № 59959397 входять 15 виконавчих проваджень про стягнення коштів на загальну суму 1 433 987 990 грн 56 коп., по 9 з яких заборгованість не була погашена Позивачем.

За вказаних обставин посилання Позивача на погашення заборгованості є необґрунтованими.

Крім того, інформація, викладена в оскаржуваній постанові дозволяє ідентифікувати об`єкт нерухомого майна, на який накладено арешт, отже посилання Позивача на незазначення у постанові повної інформації є необґрунтованими.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та при розгляді апеляційної скарги вказує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України від 02.06.2016 року № 1404-VIII).

Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Частиною 1 статті 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі ст. 10 Закону № 1404-VІІІ заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частинами 1, 2 статті 18 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною 5 статті 18 Закону № 1404-VІІІ під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений ст. 48 Закону України № 1404-VIII.

Так, відповідно до частин 1, 6 ст. 48 Закону України № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно з частинами 1, 3, 4 ст. 50 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності/спеціальному майновому праві, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності/спеціальному майновому праві об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, заставлений третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначено Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), яка розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України.

Порядок звернення стягнення на майно боржника визначено розділом VIII Інструкції № 512/5.

Згідно з пунктом 10 зазначеного розділу Інструкції № 512/5 після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані:

- назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);

- якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису;

- якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування;

- прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач);

- відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;

- якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;

- відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця;

- зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у зв`язку із примусовим виконанням зведеного виконавчого провадження ВП № 59959397, залишкова сума заборгованості за яким складає 1 363 694 512 грн 44 коп., Державним виконавцем 22.11.2022 було здійснено розшук майна Боржника (Позивача) шляхом формування інформаційної довідки № 315831248 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно якої Позивач є власником комплексу будівель та споруд РСЦ, який розташований за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Першотравнева, 72.

У зв`язку із виявленням у Позивача нерухомого майна 23.11.2022 Державним виконавцем прийнято оскаржувану постанову ВП № 59959397 про опис та арешт майна (коштів) боржника якою описано та накладено арешт на майно Позивача - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Черкаси, вул. Холодний Яр, 72, приміщення № 112, будівля центральної лабораторії, площа забудови 1824 кв.м., поверховість будівлі - 4, балансова вартість - 2 669 862,00 грн, фундамент монолітний залізобетон, колони та балки збірний залізобетон, стіни та перегородки - цегла; підлога керамічна плитка, бетон, плитка ПХВ. Будівля в задовільному стані, всі кабінети на поверхах в робочому стані, стіни фарбовані, в кабінетах шпалери.

Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що оскаржувана постанова про опис та арешт майна Позивача не містить суми, в розмірі якої накладено арешт.

Відповідно до частини 3 ст. 56 Закону № 1404-VIII арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що оскаржувана постанова про опис та арешт майна Позивача містить перелік виконавчих документів із зазначенням суми стягнення, у зв`язку з чим посилання Позивача на відсутність суми, в розмірі якої накладено арешт, є необґрунтованим.

Також Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що оскаржувана постанова Державного виконавця прийнята при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 59959397, а також вказаний перелік виконавчих документів, з виконання яких вона винесена. Проте, вказані виконавчі документи перебувають на виконанні у зведеному виконавчому провадженні без законних на те підстав.

Зокрема Позивачем зазначено, що в оскаржуваній постанові зазначені наступні виконавчі документи:

- постанова № 56922143 від 24.02.2021 про стягнення виконавчого збору у сумі 64 318 455 грн 26 коп.;

- виконавчий лист Черкаського окружного адміністративного суду № 823/1682/17 від 28.02.2018 про стягнення на користь Головного управління ПФУ в Черкаській області заборгованості у сумі 2 764 916 грн 56 коп.;

- виконавчий лист Черкаського окружного адміністративного суду № 823/1539/17 від 16.05.2018 про стягнення на користь Головного управління ПФУ в Черкаській області заборгованості у сумі 2 774 137 грн 32 коп.;

- виконавчий лист Черкаського окружного адміністративного суду № 823/2371/17 від 11.05.2018 про стягнення на користь Головного управління ПФУ в Черкаській області заборгованості у сумі 3 872 965 грн 09 коп.;

- виконавчий лист Черкаського окружного адміністративного суду № 823/1997/17 від 27.04.2018 про стягнення на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області заборгованості у сумі 4 801 380 грн 50 коп.;

- наказ Господарського суду Черкаської області № 925/308-13г від 16.03.2015 про стягнення на користь ПАТ «Черкасиобленерго» 22 535 398 грн 48 коп. боргу, 1 368 371 грн 91 коп. 3% річних, 68 820 грн судового збору.

Проте, постанова № 56922143 від 24.02.2021 була скасована у судовому порядку, а заборгованість за виконавчими листами № 823/1682/17 від 28.02.2018, № 823/1539/17 від 16.05.2018, № 823/2371/17 від 11.05.2018, № 823/1997/17 від 27.04.2018 була повністю погашена. Щодо виконання наказу № 925/308-13г від 16.03.2015 то рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10.08.2021 у справі № 580/3802/21 Відповідача було зобов`язано скасувати постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання вказаного судового наказу.

Згідно з частиною 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У разі закінчення виконавчого провадження виноситься постанова.

Позивачем, ані в суд першої інстанції, ані в суд апеляційної інстанції, постанови про закінчення виконавчих проваджень не надав. Крім цього, у зведене виконавче провадження ВП № 59959397 входять 15 виконавчих проваджень про стягнення коштів на загальну суму 1 433 987 990 грн 56 коп., по 9 з яких заборгованість не погашена Позивачем.

Отже, доводи Позивача про погашення заборгованості у зведеному виконавчому провадженні ВП № 59959397 є необґрунтованими.

Крім того, Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що описане в оскаржуваній постанові нежитлове приміщення - будівля центральної лабораторії К 112, вже є предметом опису та арешту в постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13.08.2022 ВП № 56922080, прийнятої тим же органом ВПВР Департаменту ДВС, у зв`язку з чим вказане майно описано повторно без законним підстав.

Колегія суддів звертає увагу, що Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13.08.2020 № 56922080 якою описано та накладено арешт на майно Позивача - нерухоме майно, комплекс площею 9500 кв.м. що складається з приміщення заводоуправління корпус 120, заводоуправління з прохідною корпус 101, гаража, нежитлова будівля площею 2624,8 кв.м., нежитлова будівля - центральна лабораторія хімічного комбінату площею 7975,3 кв.м., нерухоме майно, комплекс будівель коп. 331 загальною площею 4200 кв.м, місцезнаходження: Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Героїв Холодного Яру, 72.

Проте, постановою Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП № 59959397 описано та накладено арешт на майно Позивача - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Черкаси, вул. Холодний Яр, 72, приміщення № 112, будівля центральної лабораторії, площа забудови 1824 кв.м.

Таким чином, Позивачем не доведено, що приміщення № 112 будівлі центральної лабораторії площею 1824 кв.м. входить до описаного постановою від 13.08.2020 № 56922080 майна Позивача - центральної лабораторії хімічного комбінату площею 7975,3 кв.м.

В обґрунтування апеляційної скарги Позивач посилається на те, що в порушення п. 13 розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 02.04.2012 оскаржувана постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника була складена в одному примірнику.

Відповідно до пункту 13 розділу VIII Інструкції № 512/5 якщо опис і арешт майна здійснюються за участю сторін виконавчого провадження (їх представників), постанова про опис та арешт майна (коштів) складається в трьох примірниках. Перший примірник залишається у провадженні виконавця, інші - видаються під підпис сторонам виконавчого провадження.

Як встановлено судом першої інстанції, Відповідач не заперечив тієї обставини, що оскаржувана постанова складена в одному примірнику.

Проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що складання постанови в одному примірнику замість трьох не впливає на наявність підстав для накладення арешту, у зв`язку з чим вказане порушення носить формальний характер та не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Щодо доводів Позивача, що оскаржувана постанова не містить визначених ч. 5 ст. 56 Закону № 1404-VIII обов`язкових реквізитів, а саме: відсутнє зазначення кількості кімнат (приміщень), їх площа та призначення; відсутня інформація про підсобні приміщення та споруди, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 5 ст. 56 Закону № 1404-VIII про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21 червня 2018 року у справі № 908/4022/14, в якій Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки постанова про опис та арешт майна не містить передбачених Законом України «Про виконавче провадження» обов`язкових відомостей щодо майна боржника, яке описується та на яке накладається арешт, а саме: не вказано кількість кімнат (приміщень). їх призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення, не зазначено інформації про підсобні приміщення та споруди, а тому є правові підстави для визнання такої постанови незаконною.

Проте, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступив Верховний Суд, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

А як зазначено Верховним судом у постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 904/1069/18, незазначення виконавцем у постанові про опис та арешт майна боржника інформації щодо площі кожного приміщення, які є складовою нерухомого майна, не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки це не свідчить про те, що такими діями виконавця було порушено права чи свободи боржника.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що оскаржуваною постановою описано нежитлове приміщення, на яке накладено арешт - будівля центральної лабораторії, площа забудови 1824 кв.м., поверховість - 4, балансова вартість - 2669862 грн, фундамент монолітний залізобетон, колони збірний залізобетон, стіни та перегородки - цегла; підлога керамічна плитка, бетон, плитка ПХВ. Будівля в задовільному стані, всі кабінети на поверхах в робочому стані, стіни фарбовані, в кабінетах шпалери.

Таким чином, вказана інформація дозволяє ідентифікувати об`єкт нерухомого майна, на який накладено арешт, тому посилання Позивача на вказану обставину є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, з чим погоджується і колегія суддів.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, та зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Приватного акціонерного товариства «Азот», викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азот» залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко