Справа № 320/17224/21
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2023 року м.Київ № 320/17224/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Головенко О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , що діє в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до Яготинського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа - Центральне міжрегіональне Управління ДМС України у м. Києві та Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до Яготинського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа - Центральне міжрегіональне Управління ДМС України у м. Києві та Київській області та просить суд:

визнати протиправною бездіяльність щодо невиконання вимог Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2011 № 215, що полягає у відмові Яготинським РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийняти та розглянути належно оформлені документи для оформлення набуття ОСОБА_2 громадянства України за теритоіальним походженням;

зобов`язати прийняти у ОСОБА_1 та розглянути у порядку, передбаченого Законом України "Про громадянство України" та Порядку провадження заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2011 № 215, з урахуванням висновків викладених в судовому рішенні, документи на оформлення набуття ОСОБА_2 громадянства України за територіальним походженням.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що відповідачем було розглянуто пакет документів, що подано громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 , що діє в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 щодо надання громадянства України за територіальним походженням, однак їй було відмовлено, оскільки законодавство України не передбачає можливості подачі документів з питань набуття громадянства України особами, законність перебування на території яких підтверджується довідкою про звернення за захистом в Україні.

На думку позивача та її законного представника вказані підстави є безпідставними та не законними. Вважає, що жодним нормативно правовим актом не передбачено заборони щодо звернення особи, які документовані довідкою про звернення за захистом в Україні не мають правових підстав для звернення із заявою про набуття громадянства України, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви від 08.06.2021.

Представник відповідача відзиву на позовну заяву до суду не направляв, будь яких клопотань або заяв до суду не подавав.

Від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, відповідно до яких останній проти позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані сторонами, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 26.06.2019 звернулася до ЦМУ ДМС із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту.

Заяву прийнято до розгляду позивача та документовано довідкою про звернення за захистом в Україні № 010440 та заведено особову справу № 2019КУ0149, рішення по даній справі не прийнято.

08.06.2021 позивач звернулася до Яготинського відділу ЦМУ ДМС із заявою (вх. № К-4866/6/8012-21) в якій просила прийняти пакет документів для набуття її дитиною громадянства України за територіальним походженням відпонідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

Яготинським відділом ЦМУ ДМС розглянуто вказану заяву як звернення громадян про, що листом (вих. № К-4866/6/8012-21/80.3248/5027-21 від 16.06.2021) повідомлено позивача про те, що законодавством України не передбачено можливості подачі документів з питань громадянства України особами, законність перебування яких на території України підтверджується Довідкою про звернення за захистом в Україні.

Позивач не ногодившись з вказаним листом Яготинського відділу ЦМУ ДМС звернулася до ЦМУ ДМС із скаргою.

За результатами розгляду скарги позивача, ЦМУ ДМС листом (вих.№ К-5651/6/8010-21/8010.4.1/5860-21 від 10.08.2021) повідомлено про відсутність порушень з боку Яготинського відділу ЦМУ ДМС під час процедури її звернення з питання оформлення набуття громадянства України її дитині.

Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулась з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між учасниками справи, суд виходив з такого.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (далі - Закон № 2235).

Так, відповідно до положень ст. 2, п. 2 ст. 6, ч. 1, 5, 8 ст. 8, ч. 6 ст. 9 Закону № 2235 законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах:

єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

запобігання виникненню випадків без громадянства;

неможливості позбавлення громадянина України громадянства України;

визнання права громадянина України на зміну громадянства;

неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя;

рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України;

збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.

Громадянство України набувається, зокрема, за територіальним походженням.

Особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Разом з тим, Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок № 215), яким визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Так, відповідно до ч. 3 цієї статті Закону № 2235 дитина, яка народилася на території України після 24.08.1991 і не набула громадянство України та народженням та є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за клопотанням одного з її законних представників.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.06.2021 позивач звернулась до Яготинського відділу ЦМУ ДМС із заявою в якій просила прийняти пакет документів для визнання її дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянкою України.

В додатку заяви містилися зазначені копії документів:

заява про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням;

копія свідоцтва про народження доньки серії НОМЕР_1 від 21.05.2019;

копія національного паспорту громадянина РФ та анкетні дані позивачки серії НОМЕР_2 з перекладом на українську мову;

копія Довідки про звернення за захистом в Україні № 010440;

копія розписки;

згода на обробку персональних даних;

зобов`язання припинити дитиною іноземне громадянство.

Як вбачається з заяви про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням повідомила про дитину необхідні відомості, а саме в графі «Запитання: № 8 Документи, які додаються до заяви» позивач зазначив, що: «всі необхідні документи».

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, визначається Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, що передбачено ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до п. 43 Порядку № 215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням дитиною, яка народилася на території України після 24.08.1991 і не набула за народженням громадянство України та є особою без громадянства або іноземцем (ч. 3 ст. 8 Закону № 2235), один із батьків дитини або інший законний представник подає документи, передбачені підпунктами "а" - "г" п. 39 цього Порядку, а також копію свідоцтва про народження дитини, а саме:

заяву про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням;

дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм) дитини;

заяву дитини віком від 14 до 18 років про згоду щодо набуття громадянства України;

один із таких документів: декларацію про відсутність у дитини іноземного громадянства - для дітей, які є особами без громадянства; зобов`язання припинити іноземне громадянство - для дітей, які є іноземцями.

Для дітей-іноземців, які є громадянами (підданими) кількох держав, - зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається для дітей, які є громадянами (підданими)/держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є діти, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; декларацію про відмову дитини, якій надано в Україні статус біженця чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання дитині статусу біженця в Україні чи притулку в Україні, - для дітей-іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; декларацію про відмову дитини, один із батьків якої або опікун чи піклувальник, що подав документи, є громадянином РФ і зазнав переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для дітей-іноземців, один із батьків яких або опікун чи піклувальник, що подав документи, є громадянином РФ і зазнав переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності; заяву про зміну громадянства - для дітей-іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України.

Водночас, відповідно до п. 5 Порядку № 215 під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном та подаються копії таких документів.

Вказаний перелік документів не містить довідки про звернення за захистом в Україні.

Згідно ст. 1 Закону № 2235 для цілей цього Закону представлено понятійний апарат, яким серед іншого, визначено поняття проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Статтею 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» зокрема визначено, що посвідчення біженця та посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, є паспортними документами, що посвідчують особи їх власників, і є дійсними для реалізації ними прав та виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Разом з тим, довідка про звернення за захистом в Україні є документом, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

При цьому слід відмітити, що положення ч. 1 ст. 13 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» визначено перелік певних прав, що має особа, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Водночас ч. 1 ст. 14 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» встановлено, що тими самими правами і свободами користуються, а також мають такі самі обов`язки, як і громадяни України, крім випадків, установлених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, особи, яких визнано біженцями або особи, які потребують додаткового захисту.

З огляду на викладене, такими особами для звернення із заявами про набуття громадянства України мають пред`являтись документи, визначені п.п. 15 та 16 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Також слід зазначити, що Національне законодавство у сфері надання захисту в Україні, а саме Закон України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та Правила розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця і додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 № 649 (далі - Правила розгляду), містять норми щодо зберігання документів шукачів захисту.

Такі імперативні норми щодо залишення на зберігання документів, що посвідчують особу заявника, та інших документів в ДМС у процесі оформлення документів та реалізації (не реалізації) права особи на оскарження певних рішень ДМС передбачені в ч. 7 ст. 7, ч.ч. 8, 9 ст. 8, ч. 14, 15 ст. 10, ч. 17, 18 ст. 11 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» у разі використання особою права на оскарження центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, до прийняття рішення за скаргою залишає на зберігання національний паспорт га інші документи (якщо такі є в особовій справі заявника).

У разі невикористання особою права на оскарження протягом п`яти робочих днів з дня її письмового повідомлення про прийняття рішення про втрату або позбавлення її статусу біженця чи статусу додаткового захисту або скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, вилучає у такої особи посвідчення біженця чи посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, та їх проїзні документи для виїзду за кордон або визнає їх недійсними та повертає особі національний паспорт та інші документи (якщо такі є в особовій справі заявника), що перебувають на зберіганні.

Аналогічні норми щодо необхідності зберігання зазначених документів під час здійснення процедурних міститься в:

п.п. «д» п. 3.1 розділу III Правил розгляду приймає від заявника на зберігання документи: національний паспорт або інший документ, який посвідчує особу заявника, а також документи, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, що оформлюється розпискою;

п. 4.7 та 4.8 розділу IV Правил розгляду у разі використання особою права на оскарження уповноважена посадова особа територіального органу ДМС до прийняття рішення за скаргою залишає на зберігання документи, що посвідчують особу заявника, та інші надані заявником документи, про що робиться відмітка в розписці про зберігання документів.

Строк дії довідки про звернення за захистом в Україні продовжується територіальним органом ДМС на три місяці. Підставою для продовження строку дії зазначеної довідки є копія скарги на рішення територіального органу ДМС і підтверджуючими документами її відправлення або у випадку оскарження в судовому порядку - копія позовної заяви з відміткою (штампом) суду про її прийняття або копія ухвали суду про відкриття провадження у справі або належним чином оформленої судової повістки. Подані документи належним чином долучаються до особової справи.

У випадку оскарження рішення в судовому порядку подальше тримісячне продовження строку дії довідки про звернення за захистом в Україні здійснюється після отримання письмової інформації про стан розгляду справи в суді від юридичної служби територіального органу ДМС.

Про продовження строку дії зазначеної довідки уповноважена посадова особа територіального органу ДМС заносить відповідні відомості до журналу реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні.

У разі невикористання особою права на оскарження протягом п`яти робочих днів з дня її письмового повідомлення про прийняття рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС вилучає у такої особи довідку про звернення за захистом в Україні та повертає особі її документи, що посвідчують особу, та інші документи, що надавались такою особою під час звернення до територіального органу ДМС та перебувають на його зберіганні, про що робиться відмітка в розписці про зберігання документів.

Про вилучення у заявника довідки про звернення за захистом в Україні зазначається в журналі реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні п.п. «в» п. 6.9 розділу VI Правил розгляду у разі невикористання особою права на оскарження протягом п`яти робочих днів з дня її письмового повідомлення про прийняття рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, вилучає у такої особи довідку про звернення за захистом в Україні та повертає особі її документи, що посвідчують особу, та інші документи, що надавались такою особою під час звернення до територіального органу ДМС та перебувають на його зберіганні, про що робиться відмітка в розписці про зберігання документів.

Про вилучення у заявника довідки про звернення за захистом в Україні зазначається в журналі реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні.

абзаці 1 п. 7.11 розділу VII Правил у разі використання особою права на оскарження рішення про втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту чи скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС залишає на зберіганні національний паспорт та інші документи (якщо такі є в особовій справі заявника), при цьому оформлюючи відповідну розписку, та видає такій особі під підпис довідку про звернення за захистом в Україні, про що заносить відповідні відомості до журналу реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні. Довідка видається строком на три місяці з подальшим тримісячним продовженням її дії на весь час розгляду скарги;

п.п. «в» п. 8.7 розділу VIII Правил розгляду у разі невикористання особою права на оскарження протягом п`яти робочих днів з дня її письмового повідомлення про прийняття рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, вилучає в такої особи довідку про звернення за захистом в Україні та повертає особі її документи, що посвідчують особу, та інші документи, що надавались такою особою під час звернення до територіального органу ДМС та перебували на зберіганні цього органу, про що робиться відмітка в розписці про зберігання документів.

Про вилучення в заявника довідки про звернення за захистом в Україні зазначається в журналі реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні.

Практика зберігання паспортів шукачів захисту розповсюджена в Європі та інших країнах і підтверджує те, що в більшості країн ці документи, під час проходження процедури не видаються.

Таким чином, з огляду на викладене, позивач має право в будь-який момент подати клопотання про припинення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту згідно з п. 5.3 розділу V Порядку № 215 отримати паспорт і подати заяву про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням.

На думку суду, позивач може реалізувати своє право та подати заяву про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням, за умови перебування на території України на підставах, встановлених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та за наявності паспортного документа відповідно до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

З огляду на зазначене, особи, які документовані довідками про звернення за захистом в Україні, не мають правових підстав для звернення із заявами про набуття громадянства України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене в своїй сукупності свідчить про відсутність ознак бездіяльності ЦМУ ДМС та правомірність дій під час розгляду заяви позивача про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням, в межах та у спосіб передбачений Конституцією та чинним законодавством України.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.