Справа № 520/9387/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Панов М.М.

07 лютого 2023 р.Справа № 520/9387/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 у справі № 520/9387/21 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Так, судовим рішення визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області (далі - УСЗН Чугуївської РДА Харківської області) щодо перерахунку та виплати недоплаченої разової щорічну грошову допомогу особі з інвалідністю внаслідок війни II групи до 5 травня за 2021 рік ОСОБА_1 керуючись Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року № 3-р/2020, згідно до Статті 13 Закону України №3551-XII, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат з урахуванням виплаченої 26.04.2021 року сумою 3906 грн.

Зобов`язано УСЗН Чугуївської РДА Харківської області здійснити перерахунок та виплату недоплаченої разової щорічну грошову допомогу особі з інвалідністю внаслідок війни II групи до 5 травня за 2021 рік ОСОБА_1 , керуючись Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року № 3-р/2020, згідно до Статті 13 Закону України №3551-ХІІ, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат з урахуванням виплаченої 26.04.2021 року сумою 3906 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 у справі № 520/9387/21 набрало законної сили 03.08.2021 року.

20.09.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зміну порядку та способу виконання рішення суду в порядку ст. 378 КАС України, в якій просить змінити спосіб і порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 по справі № 520/9387/21 в частині:

із «Зобов`язати УСЗН Чугуївської РДА Харківської області () здійснити перерахунок та виплату недоплачену щорічну грошову допомогу особі з інвалідністю внаслідок війни II групи до 5 травня за 2021 рік ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), керуючись Рішенням Конституційного Суду №10-рп/2008 від 22.05.2008, Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020, згідно до Статті 13 Закону України №3551-ХІІ, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат та урахуванням виплаченої 26.04.2021 року сумою 3906 гривень»

на «Стягнути з УСЗН Чугуївської РДА Харківської області () недоплачену щорічну грошову допомогу особі з інвалідністю внаслідок війни II групи до 5 травня за 2021 рік ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), керуючись Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року № 3-р/2020, згідно до Статті 13 Закону України №3551-ХІІ, у розмірі 10246 (десять тисяч двісті сорок шість) грн 00 коп.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив про те, що 07.09.2021 року листом № П-126-02 УСЗН Чугуївської РДА Харківської області повідомлено, що управлінням частково виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 по справі № 520/9387/21. Листом від 19.07.2021 року № 01-01-18/2244 зроблено додаткову заявку на виділення коштів з державного бюджету на 2021 рік за рішеннями суду щодо правового висновку Верховного Суду, після надходження коштів на рахунок управління рішення суду буде виконане.

Крім того, зазначив, що з метою виконання судових рішень про виплату допомоги до 5 травня 2020 рік із урахуванням попередньо виплачених сум і недопущення подальших порушень прав їх отримувачів Мінсоцполітики звернувся до Міністерства фінансів України листом № 3062/0/2-21/44 від 17.02.2021 року щодо збільшення видатків за КПКВД 2501150. Однак, Мінфіном було проінформовано, що виділити додаткові кошти на КПКВД 2501150 немає змоги, оскільки всі видатки, передбачені Державним бюджетом України на 2021 рік, розподілено.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну порядку та способу виконання рішення суду в порядку ст. 378 КАС України по справі № 520/9387/21 відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд дійшов висновку про те, що заява стосується не зміни способу і порядку виконання судового рішення, а фактично стосується зміни суті резолютивної частини зазначеного рішення суду.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 року та ухвали нове судове рішення, яким змінити спосіб і порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 у справі № 520/9387/21.

Доводи, якими скаржник обґрунтовує вимоги апеляційної скарги, по суті, аналогічні доводам, викладеним ним у заяві.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

За змістом ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст.378 КАС України).

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Суд зазначає, що необхідною умовою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, є наявність виняткових обставин, які б ускладнювали його виконання або робили його виконання неможливим, адже в такий спосіб змінюються висновки вже прийнятого судового рішення. Разом із тим, зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення. Здійснюючи зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права. Висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання чітко визначені та не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення.

Тобто, суд лише за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту.

Таким чином, положення КАС України визначають умови, виконання яких є обов`язковим для задоволення заяви про зміну способу або порядку виконання рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 у справі № 520/9387/21, зобов`язано УСЗН Чугуївської РДА Харківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплачену разову щорічну грошову допомогу особі з інвалідністю внаслідок війни II групи до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплаченої 26.04.2021 року сумою 3906 грн.

Позивач відповідно до заяви просить фактично змінити зміст резолютивної частини рішення з "зобов`язати" на - "стягнути" з відповідача на його користь недоплачену грошову допомогу.

Тобто, позивач фактично просить змінити суть резолютивної частини зазначеного рішення суду, яке набрало чинності.

Разом з тим, спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду справи, як вірно зазначено судом першої інстанції.

Зміна на підставі ст. 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Колегія суддів вважає за необхідне врахувати, що встановлені судом обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до ст. 378 КАС України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання.

В свою чергу, зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Тим більше, що в резолютивній частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 у справі № 520/9387/21 сума коштів, що підлягають виплаті, не була конкретизована.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2014 року у справі № 21-394а14, в постанові Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 279/7157/15-а та в постанові Верховного Суду від 30.07.2019 року у справі № 281/1618/14-а.

Водночас, за приписами ч. 1 ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання на всій території України, незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов`язання вчинити дії чи стягнення з нього коштів).

Тобто, в будь-якому разі, судове рішення, ухвалене на користь позивача, має бути виконане.

За таких обставин, суд апеляційної погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява позивача про зміну способу виконання рішення є безпідставною та необґрунтованою.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 320, 213, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило
Постанова у повному обсязі складена і підписана 17 лютого 2023 року.