Справа № 193/967/22
Суддя: Кравченко Н. О.
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/193/1/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 лютого 2023 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кравченко Н.О.,

з секретарем судового засідання Ратушної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ч.4ст.229КАС України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти ППП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, Департаменту управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в особі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора 1 батальйону 2 роти ППП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, Департаменту управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в особі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки постанова серії ЕАР №60563023 від 21 жовтня 2022 року про накладення штрафу за ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 510,00 грн., є незаконною та закрити відносно нього справу про адміністративне правопорушення, а дії відповідача інспектора 1 батальйону 2 роти ППП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 щодо складання постанови визнати протиправними.

В позові ОСОБА_1 зазначає, що 21 жовтня 2022 року він, керуючи автомобілем ГАЗ-3110, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , рухався по вулиці Дніпропетровське шосе в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в напрямку виїзду з міста. В районі центрального автовокзалу у дзеркало заднього виду побачив автомобіль патрульної поліції, який включив проблискові маячки та в мегафон поліцейський надав йому команду зупинитися. В цей час він приблизився до світлофора, де було позначено пішохідний перехід, рух пішоходів по якому регулюється світлофором. Щоб не порушувати правила дорожнього руху при зупинці транспортного засобу під його керуванням, бо до пішохідного переходу залишалося менше 10 метрів та й не було де зупинитися з права, він проїхав на зелений сигнал світлофора і, побачивши справа карман для паркування автомобілів зупинився. Після зупинки автомобіль патрульної поліції також зупинився рядом і співробітник поліції на його запитання про причину зупинки пояснив це тим, що буцім то він проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора чим порушив вимоги п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху - червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. На підставі цього, 21 жовтня 2022 року о 12 год. 56 хв. співробітник поліції виніс постанову серія ЕАР № 6056302 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 510 грн. З винесеною постановою він не згоден, оскільки Правил дорожнього руху не порушував. Ним були надані пояснення інспектору поліції про те, що він не скоїв ніякого правопорушення, але поліцейський сказав що його це не обходить, йому головне потрібні показники. Однак зазначає, що автомобіль патрульної поліції, який включив проблискові маячки та в мегафон поліцейський надав йому команду зупинитися в той час, коли він приблизився до світлофора, де також було позначено пішохідний перехід рух пішоходів по якому регулюється світлофором, поліцейські змушували його зупинитися в забороненому місці і притягнути його до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки. Вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП, є протиправними, тому винесена постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідач скористався своїм правом надання відзиву на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. В обгрунтуванні якого вказує, що під час патрулювання 21.10.2022 інспектором роти № 2 батальйону № 1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 в м. Кривий Ріг по вул. Дніпропетровське Шосе, 17, було помічено транспортний засіб ГАЗ 3110 н.з. НОМЕР_1 , водій якого проїхав, керуючи зазначеним ТЗ, регульований пішохідний перехід на заборонений, а саме червоний сигнал світлофора чим порушив п. 8 7.3. Е ПДР України. Вказані обставини підтверджуються наявним відеозаписом з реєстратора встановленого в службовому автомобілі патрульного (запис додається на оптичному диску): Файл IMG 4857 на якому у 12 год. 22 хв. вбачається вищезазначений автомобіль, який проїхав на червоний сигнал світлофора. Відповідно до п.п. «Е» п.8.7.3. ПДР України, червоний сигнал, у тому числі миготливий забороняє рух, а тому Позивач мав припинити рух транспортного засобу та здійснити його зупинку на відстані, яка передбачена п.8.10 ПДР України. Інспектор підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував йому пред`явити документи, передбачені вимогами п. 2.1. Правил дорожнього руху України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР України. За результатами розгляду адміністративної справи, керуючись положеннями статей 33, 284, 36 КУПАП, до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 грн., шляхом винесення Постанови. Розглядаючи дану справу, співробітник патрульної поліції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судове засідання представник позивача Мудраченко В.М. не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача. Крім того, при ухваленні рішення просить врахувати, що вказане правопорушення та оформлення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 проведено без фіксації на боді камеру у відповідності до вимог чинного законодавства, відсутність причин зупинки у відповідності ст.35 Закону України «Про національну поліцію» та відповідно пп.8.9 Правил дорожнього руху України, а також неодноразову неявку відповідача ОСОБА_3 до суду на виклик до суду.

Відповідач інспектор 1 батальйону 2 роти ППП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, викликався в судове засідання 07.12.2022 року, 26.12.2022, 25.01.2023 та 16.02.2023 року надав заяви про неможливість участі в судовому засідання та відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Позиція відповідача щодо даного позову, викладена у відзиві на вказаний позов. У відзиві відповідач зазначає, що постанова винесена із дотриманням норм діючого законодавства.

Відповідач Департамент управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в особі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в судове засідання свого представника не направили, жодних клопотань не надали.

Ухвалою судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області 04 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи по суті призначено на 09-00 год. 07 грудня 2022 року, за правилами спрощеного позовного провадження. 07 грудня 2022 року розгляд справи відкладено на 26 грудня 2022 року в зв`язку з клопотанням представника позивача Мудраченка В.М. про виклик для допиту працівника поліції -відповідача ОСОБА_3 ..

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, які були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в зв`язку з чим, суд вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Як вбачається з наданих матеріалів справи, інспектором старшим лейтенантом поліції 1 батальйону 2 роти ППП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 21 жовтня 2022 року винесена постанова серії АЕР №6056302 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, 21 жовтня 2022 року 12:47:16 годині в м.Кривий Ріг вулиця Дніпровське шосе 17, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ГАЗ 3110, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора. У постанові зазначено, що розгляд справи зафіксований на бодікамеру 475126, факт правопорушення - відеорестратор, чим порушив п.8.7.3«е» ПДР України про проїзд на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали що забороняють рух, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 8).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до постанови серії ЕАР №605302 від 21.10.2022, яка отримана ОСОБА_1 особисто 21.10.2022, позивач до суду звернувся 31.10.2022 тобто у десятиденний строк, який визначений ч. 2 ст. 286 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 цієї ж статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі -ПДР).

Згідно п.1.1 ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 8.7.3 (е) ПДР, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За умовами ч.1ст. 5 КАС Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно дост. 2 КАС Українизавданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України;з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);безсторонньо) неупереджено);добросовісно; розсудливо;з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до приписів ст.72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.96 КАС України передбачено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст.99 КАС України зазначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електроні документи (тестові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео, та звукозаписи тощо).

За приписами статті 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність винесення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно зі ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; - регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережу.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121,статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Так, судом встановлено, що постанова серії ЕАР №6056302 від 21.10.2022 винесена уповноваженою на те особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таке правове регулювання, здійснене внаслідок змін, що відбулися у законодавстві пов`язаного з реформуванням системи правоохоронних органів. Тобто, законодавство зазнало таких змін, якими наділило інспекторів поліції, що здійснюють контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками, повноваженнями на не складання протоколу, та винесення постанови на місці вчинення правопорушення, при чому в даному випадку винесення постанови такою уповноваженою особою за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника, чи за місцем скоєння правопорушення нівельовано. До внесення змін, така можливість була передбачена коли по факту скоєння правопорушення складались протоколи та відбувався збір доказової бази такого порушення.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган, посадова особа виносить постанову по справі.

Відповідно до частини 2 цієї статті, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, постанова у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху має певні особливості щодо наведення у ній обов`язкових даних, що є таким чином додатком до матеріалів справи про адміністративні правопорушення.

Частина 3 статті 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.и У відповідності до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до диску з відеозаписом, зафіксованим реєстратором, встановленим в службовому автомобілі патрульного (запис додається на оптичному диску), який надано відповідачем до суду, вбачається, що автомобіль ГАЗ 3110, номерний знак НОМЕР_1 , рухався по шосе в м.Кривий Ріг. Коли включились проблискуючі маячки на автомобілі патрульної поліції, водій ОСОБА_1 відреагував на команду зупинитись та включив аварійну світлову сигналізацію. В цей час на світлофорі, який знаходився попереду руху автомобіля ОСОБА_1 , було включене зелене світло. Надалі, під час виконання маневру, під час перетину пішохідного переходу на світлофорі зелене світло змінюється на червоний сигнал світлофора і, до розташованого стаціонарно світлофору автомобіль здійснив зупинку у першому доступному місці для зупинки - кармані для паркування автомобілів.

Виключний перелік підстав за яких поліцейський може зупинити транспортний засіб передбачено у ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

З відеозапису бодікамери поліцейського з місця вчинення адміністративного правопорушення суду вбачається, що після представлення посадової особи, слідує питання: «Чому Ви проїхали на червоний сигнал світлофора?», відповідно до чого, суд вважає, що саме це порушення є, відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», причиною зупинки транспортного засобу, оскільки будь яких інших причин не було зазначено.

Згідно вимог п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, в тому числі ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п.10 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Зі змісту постанови про адміністративне правопорушення серії АЕР №6056302 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, 21 жовтня 2022 року 12:47:16 годині в м.Кривий Ріг вулиця Дніпровське шосе 17, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ГАЗ 3110, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора.

Відповідно до ч. 2ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Всупереч викладеному та встановленій судом підставі зупинки транспортного засобу, з відеозапису реєстратора патрульного автомобіля вбачається, що ввімкнення проблискових маячків патрульного автомобіля з вимогою зупинки було включено під час руху автомобіля позивача по дорозі до пішохідного переходу, під зелений сигнал світлофору, що не могло бути підставою для зупинки автомобіля за порушення п.8.7.3.(е) ПДР України.

Тобто, вимога зупинки транспортного засобу за вчинення встановленого постановою про притягнення за адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП відбулося після зупинення за його скоєння в часі.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

За пунктом 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п 8.7.3. ПДР України сигнали світлофора мають такі значення:

г) жовтий - забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Разом з тим в пункті 8.10 ПДР України, зазначено, що у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо її немає перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні - перед перехрещуванню проїзною частиною.

Оскаржуючи винесену постанову, позивач стверджує, що він розпочав рух на зелений сигнал світлофора та в момент перетину перехрестя із пішохідним переходом, помітив, що сигнал світлофора змінився на зелений миготливий, однак, з урахуванням дорожньої обстановки та уникнення екстреного гальмування, на вимогу патрульного автомобіля він завершив проїзд перехрестя та зупинився у призначеному для зупинки місці. Даний факт підтверджується відеозаписом з реєстратора службового автомобіля патрулювання.

Так, згідно п. 16.8 ПДР України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Згідно із ч.1ст. 90 КАС Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищенаведені приписи законодавства щодо збирання доказів обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладається законом на відповідача.

В той же час обставини оскарження позивачем постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідача, як суб`єкта владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування правомірності своїх дій, відповідачем залишено без будь-якого на то реагування та суду не надано будь-яких доказів на доведення законності складеної постанови та доведеності факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Відповідно дост. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приписамист.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, а відповідачем надані не були, суд приходить до висновку, щодо задоволення позову в частині вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №6056302 від 21 жовтня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Таким чином, звертаючись до суду з позовною вимогою про визнання постанови незаконною, позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає, а належним та ефективним способом захисту прав позивача в спірних правовідносинах є скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 9 ч. 2 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки в позовній заяві позивача не міститься вимога про закриття провадження по справі, то з врахуванням вимог ст. 286 ч. 3 п. 3 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що існують правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 , тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Що стосується позовних вимог про визнання дій інспектора поліції протиправними, суд вважає, що з огляду на положення ст. 286 КАС України, належним та ефективним способом захисту прав позивача є саме скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, а тому в частині задоволення позовної вимоги про визнання дій інспектора неправомірними слід відмовити.

Крім того, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів та обґрунтованості є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Позивач у позові визначив двох відповідачів - інспектора 1 батальйону 2 роти ППП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, Департамент управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в особі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. Підставою спору у даному випадку є оскаржувана постанова, складена інспектором 1 батальйону 2 роти ППП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3. За приписами ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч.2 ст.122, покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліцією;

2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1 ст.15 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ч.1 ст.17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Приписами ч.3 ст.288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП, інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема ч.2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, відповідачем у даній справі, яка розглядається судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16-а. Тому суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції, у даній справі, є Департамент патрульної поліції, від імені якого виступає Інспектор ОСОБА_3, уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення. Належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції, тобто, відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, оскільки Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції є територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції, а тому є неналежним відповідачем інспектор 1 батальйону 2 роти ППП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3, у справі, що є підставою для відмови у позові до вказаного відповідача.

З огляду на викладене позов необхідно задовольнити частково.

Вимога щодо стягнення судових витрат не заявлена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 73, 77, 79, 120, 241-246, 250-251, 257-263, 286, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти ППП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, Департаменту управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в особі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №6056302 від 21 жовтня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором 1 батальйону 2 роти ППП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.О.Кравченко