Справа № 260/359/23
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2023 року м. Ужгород№ 260/359/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.,

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у с праві:

позивач - не з`явилася,

представник позивача - Пітух В.І.,

представник відповідача - Буртин О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2023 до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), яким просить: "1. Прийняти до свого провадження адміністративний позов; 2. Визнати причини пропуску строку для звернення до суду - поважними та поповній пропущений процесуальний строк на подачу позовної заяви; 3. Визнати протиправною та скасувати постану постанову державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Керечанин Б.С. від 26.11.2020 року ВП№60836154 про стягнення виконавчого збору; 4. розгляд справи провести в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; 5. вирішити питання про стягнення суми сплаченого судового збору".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим написом № 2133, виданого 02.08.2019 року, який визнано таким що не підлягає виконанню на підставі Постанови Закарпатського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року №303/82/21. Враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у постанові від 26.11.2020 року про стягнення виконавчого збору, а тому така постанова не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, відповідно до пункту 21 розділу ІП Інструкції з організації примусового виконання рішень, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою. Тому оскаржувана постанова ВП60836154 про стягнення виконавчого збору, яка винесена у зв`язку з повернення виконавчого напису нотаріуса №2133 від 02.08.2019 року за заявою стягувача, який в подальшому було визнано таким що не підлягає виконанню в судовому порядку, підлягає скасуванню.

02 лютого 2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних. Заперечуючи проти позову, зокрема вказує на те, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 закону України "Про виконавче провадження" з підстав , передбачених п. 1, 2, 4, 6, 9, 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Твердження позивача в частині того, що сума виконавчого збору стягнуто приватним виконавцем Ярошевським Д.А. не відповідає дійсності оскільки приватним виконавцем здійснювалося примусове виконання виконавчого листа 303/4345/21 виданого 21.10.2022 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, а оскаржувана постанова винесена в межах виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого напису №2133 від 2 серпня 2019 року виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задоволити, з мотивів наведених у позовній заяві за відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та просив у задоволенні позовних вимог відмовити, як безпідставних.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 10 грудня 2019 року старшим державним виконавцем Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Хайнас Романом Михайловичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№60836154 з виконання виконавчого напису №2133 виданого 02 серпня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М щодо звернення стягнення на транспортний засіб марки КІА, модель SPORTAGE, 2017 року випуску, колір білий, днз НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 за рахунок коштів отриманих від реалізації транспортного засобу задовольнити вимоги АТ "Кредобанк" в розмірі 360138,80 грн.

26 листопада 2020 року державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Керечанин Богданою Степанівною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП 60836154 (а.с. 23).

Разом з тим, 26 листопада 2020 року державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Керечанин Богданою Степанівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63747294 з примусового виконання Постанови № 60836154 від 26 листопада 2020 виданої Ужгородський МВ ДВС про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 36 0138,80 грн (а.с. 16).

Та також, 26 листопада 2020 року державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Керечанин Богданою Степанівною винесено постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП60836154 на суму 36013,88 грн. (а.с. 18), яка стала предметом оскарження у даній адміністративній справі.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Мукачівського міськрайонного суду із позовною заявою до AT "Кредобанк", треті особи без самостійних вимог на боці відповідача - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман P.M. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23 березня 2021 року по справі №303/82/21 позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною 02 серпня 2019 року, зареєстрований в реєстрі №2133 9 (а.с. 25-33).

Вказане рішення залишено без змін Постановою Закарпатського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року у справі №303/82/21 (а.с. 34-45).

Відтак, встановлено скасування в судовому порядку виконавчого документа, зокрема виконавчого напису від 02 серпня 2019 р. за №2133, на підставі якого органом ДВС винесено спірну постанову про стягнення з боржника - ОСОБА_1 - виконавчого збору ВП 60836154 та постанову про відкриття виконавчого поводження ВП63747294.

Крім того у судовому засіданні встановлено, що зобов`язання за кредитним договором №8129.07.01.2452 від 05 липня 2017 року укладеного між ПАТ «КредоБанк» та ОСОБА_1 виконано.

Так, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 12.10.2021 року позовні вимоги акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» задоволено частково, стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» суму 483392,15 (чотириста вісімдесят п`ять тисяч триста дев`яносто дві гривні 15 копійок).

Вказане рішення набуло законної сили на підставі ухвали Закарпатського апеляційного суду від 08.09.2022 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною.

АТ «Кредобанк» отримано виконавчий лист який направлено до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області - Ярошевському Д.А.

16 грудня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70569685 на підставі виконавчого листа №303/4345/21 виданого Мукачівським міськрайонним судом закарпатської області 25 жовтня 2022 року про "стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Кредобанк" суму 483392,15 (чотириста вісімдесят п`ять тисяч дев`яносто дві гривні 15 копійок) (в т.ч.:333356,99 заборгованість за тілом кредиту; 93724,37 грн заборгованість за відсотками; 11773,30 грн заборгованість за пеню простроченому тілу кредиту; 44537,49 - загальна сума штрафів за невиконання грошових зобов`язань за період з 12.2008 року по 04.2021) заборгованості за кредитним договором від 5 липня 2017 року №8129.07.01.2452. Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Кредобанк" суму 3547,14 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Та разом з тим, 16 грудня 2022 року приватним виконавцем винесено постанови про стягнення основної винагороди, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, про решт майна боржника.

19 грудня 2022 року приватним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про розшук майна боржника.

26 грудня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з надходженням заяви стягувача за № 4731/2022 від 26.12.2022 року, сума боргу боржником погашена в повному обсязі, а тому стягувач просить закінчити виконавче провадження.

Таким чином, зобов`язання за кредитним договором проведено належним чином, а із Позивача стягнуто суму виконавчого збору (основної винагороди) приватним виконавцем Ярошевським Д.А.

Предметом спору у цій справі є оцінка правомірності стягнення з боржника суми виконавчого збору відповідно до ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» без реального стягнення суми боргу з вказаного боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, що фактично призводить до створення умов для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Вирішувані правовідносини регулюються приписами Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016р. "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Зокрема, відповідно до ст.27 цього Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (ч.1).

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (ч.2).

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч.4).

Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом (ч.5).

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання (ч.6).

Наведені норми діють в редакції Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", який набрав чинності з 28.08.2018р.

Так, суд зазначає, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Матеріалами справи стверджується, що у зв`язку із надходженням заяви стягувача № 32896 від 26 листопада 2020 року на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС винесено постанову ВП № 60836154 від 26 листопада 2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Водночас, 26 листопада 2020 року державний виконавець виніс постанову ВП № 63747294 про відкриття виконавчого провадження, що стосується стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 360013,88 грн.

Разом з тим, у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. перебувало на виконанні виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 25 жовтня 2022 року у справі № 303/4345/21 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та 3агоруйко ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства Кредобанк" суму 483392,15 гривень (чотириста вісімдесят п`ять тисяч дев`яносто дві гривні 15 копійок) (в т.ч.:333356,99 заборгованість за тілом кредиту; 93724,37 грн заборгованість за відсотками; 11773,30 грн заборгованість за пеню простроченому тілу кредиту; 44537,49 - загальна сума штрафів за невиконання грошових зобов`язань за період з 12.2008 року по 04.2021) заборгованості за кредитним договором від 5 липня 2017 року №8129.07.01.2452, де боржником визначено ОСОБА_1 .

Приватний виконавець на підставі заяви стягувача про закінчення виконавчого провадженяза №4731/2022 від 26 грудня 2022 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №70569685. Із змісту постанови від 26 грудня 2022 року ВР 70569685 вбачається, що виконавчий збір (основна винагорода приватного виконавця) стягнута в повному обсязі (а.с.51).

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що вжиті державним виконавцем дії щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні 60836154 призвели до подвійного стягнення виконавчяого збору із стягувача - ОСОБА_1 .

Крім того, суд вказує на те, що оскаржувана постанова державного виконавця від 26 листопада 2020 року №60836154 винесена у зв`язку із поверненням виконавчого напису нотаріуса №2133 від 02 серпня 2019 року за заявою стягувача, який в подальшому було визнано таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку.

Так, з аналізу вищенаведених норм цього Закону вбачається, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Звідси, розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до п.22 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р., у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Згідно з ч.3 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувача виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

Підтвердженням наведеного є наступні зміни, що були внесені до п.22 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р., згідно яких в абзаці першому після слів «результати виконання» доповнити словами «залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця» (наказ Міністерства юстиції України № 3208/5 від 16.09.2020р.).

Таким чином доводи відповідача про те, що виконавчий збір стягується незалежно того чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом є помилковими, оскільки у разі стягнення виконавчого збору відповідно до ч.3 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" без реального стягнення суми боргу з боржника, будуть створюватись умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Окрім цього, в основу заявленого позову позивачем покладені твердження про безпідставне (подвійне) стягнення державним виконавцем виконавчого збору, який вже стягнутий приватним виконавцем, що входить в предмет доказування в рамках цього спору.

Виходячи із логічного тлумачення цих норм слідує, що виконавчий збір стягується лише один раз і не залежить від того, якими визначеними законом органами та особами здійснюється (продовжується) примусове виконання судових рішень (зокрема, державним чи приватним виконавцем). Вказані норми мають своєю метою унеможливити подвійне стягнення вказаних коштів з боржника.

Згідно із ст.31 Закону України № 1403-VIII від 02.06.2016р. «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Угодою між приватним виконавцем та стягувачем може бути передбачено додаткове авансування витрат виконавчого провадження та додаткова винагорода приватного виконавця.

За погодженням із стягувачем додаткова винагорода приватного виконавця може бути сплачена протягом усього строку здійснення виконавчого провадження повністю або частково.

Солідарні боржники несуть солідарний обов`язок із сплати основної винагороди.

З метою забезпечення проведення виконавчих дій приватний виконавець за угодою із стягувачем може здійснювати додаткові витрати на проведення виконавчих дій, крім тих, що визначені Міністерством юстиції України.

Відповідно до п.19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затв. постановою КМ України № 643 від 08.09.2016р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Статтею 45 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості, зокрема, у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч.1).

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення (ч.2).

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору (ч.3).

З огляду на викладене, виконавчий збір та основна винагорода приватного виконавця є одною й тою ж сумою коштів, що стягується у відповідному розмірі за примусове виконання рішення (10 відсотків), тобто коштами виконавчого провадження. При цьому, з урахуванням приписів ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» стягненню з боржника підлягає лише або виконавчий збір або основна винагорода приватного виконавця; подвійне стягнення вказаних коштів виконавчого провадження не допускається.

Як з`ясовано під час судового розгляду, кошти виконавчого провадження це основна винагорода, сплачена боржником приватному виконавцю та виконавчий збір, який має бути стягнуто державним виконавцем за оскарженою постановою є однією й тією сумою виконавчого збору.

Резюмуючи викладене, суд виходить з того, що виконавчий збір та основна винагорода приватного виконавця є одною й тою ж сумою коштів, яка стягується у відповідному розмірі за примусове виконання рішення (10 відсотків), тобто, коштами виконавчого провадження. При цьому, з урахуванням приписів ст.45 Закону України "Про виконавче провадження" стягненню з боржника підлягає лише або виконавчий збір або основна винагорода приватного виконавця, подвійне стягнення вказаних коштів виконавчого провадження не допускається.

За таких умов спірна постанови ВП № 60836154 від 26 листопада 2020 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 36013,88 гривень на користь держави не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно вимог статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи в сукупності наведене, суд приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що останній підлягає до задоволення та визнати протиправною та скасувати винесену державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Керечанин Б.С. постанову ВП № 60836154 від 26 листопада 2020 року про стягнення виконавчого збору.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 гривень, що підтверджується квитанцією від 17 січня 2023 року (а.с. 11).

Вказані судові витрати слід компенсувати позивачу за рахунок бюджетних астгнувань відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 6, 9, 72-76, 126, 139, 242-246, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) до Відділу Державної виконавчої служби у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10, ) про визнання протиправною та скасування постанови -задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Керечанин Б.С. про стягнення виконавчого збору ВП №60836154 від 26 листопада 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу Державної виконавчої служби у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Судове рішення проголошується та вручається учасникам справи з урахуванням особливостей, передбачених положеннями статті 271 Кодексу адміністративного України.

У справах, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

СуддяС.А. Гебеш