Справа № 420/17719/22
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2023-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Одеса

У залі судових засідань № 18

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

представника позивача - Ситник О.П.

представника відповідача - Копиці С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська Імпортна Компанія» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська Імпортна Компанія» з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №8422/15-32-04-07-20/40017905 від 04.11.2022 року.

За цією позовною заявою відкрито загальне позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу відповіді на відзив.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав. Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправними та підлягає скасуванню, оскільки висновки відповідача щодо порушення платником податків норм Податкового кодексу України та безпідставності включення до податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість за березень 2022 року суми по імпортним операціям в сумі 3216242 грн., що призвело до заниження грошових зобов`язань на цю суму, є хибними. Позивачем правомірно здійснено включення суми ПДВ, сплаченого в попередніх податкових (звітних) періодах, до складу податкового кредиту у відповідності до положень п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України. Висновки відповідача щодо можливості включення сум податку на додану вартість в інших періодах шляхом подання уточнюючого розрахунку є безпідставними.

Представник відповідача в судове засідання з`явився. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що при співставленні даних податкової декларації з податку на додану вартість (з врахуванням уточнюючого розрахунку) за березень 2022 року та даних системи електронного адміністрування ПДВ, зокрема, показників реєстрації митних декларацій за березень 2022 року, встановлено включення до складу податкового кредиту до рядку 11.1 Б «Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи з основною ставкою» операції з імпорту на суму 5850438 грн., при цьому сума ПДВ по митним деклараціям за березень 2022 року склала 2634196,26 грн. Вимоги Податкового кодексу України, передбачають чіткий алгоритм дій для платників податку з формування податкового кредиту. Право на формування податкового кредиту на підставі митних декларацій виникає у платника виключно в періоді сплати до державного бюджету сум податку за податковими зобов`язаннями. Для внесення позивачем сум ПДВ до складу податкового кредиту в інших періодах ним має бути поданий уточнюючий розрахунок.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача, заперечення відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська Імпортна Компанія» перебуває на обліку в ГУ ДПС в Одеській області, Ізмаїльській державній податковій інспекції, є платником податку на додану вартість.

ГУ ДПС в Одеській області 20.09.2022 року проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська Імпортна Компанія» за звітний (податковий) період березень 2022 року, за результатами якої складений акт перевірки №7561/15-32-04-07 від 20.09.2022 року (аркуші справи 16-20).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п, 201.12 ст. 201, п. 206.1 ст. 206 Податкового кодексу України, що призвело до завищення ним сум податкового кредиту на суму 3216242 грн. та заниження грошових зобов`язань (рядок 18 «Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету») на суму 3216242 грн.

Позивач не погодився з правомірністю висновків акту перевірки №7561/15-32-04-07 від 20.09.2022 року та подав заперечення на акт, однак за результатом розгляду заперечень позивача висновки акту перевірки залишені без змін, а заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська Імпортна Компанія» без задоволення (аркуші справи 22-26).

На адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська Імпортна Компанія» надійшло податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №8422/15-32-04-07-20/40017905 від 04.11.2022 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 4020303 грн., з яких 3216242 грн. за податковим зобов`язанням, 804061 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (аркуші справи 28-29).

Позивач не погодився з правомірністю зазначеного податкового повідомлення-рішення та звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В акті перевірки ГУ ДПС в Одеській області №7561/15-32-04-07 від 20.09.2022 року зазначено, що згідно даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС України, Товариством протягом березня 2022 року оформлено ввезення товарів на митну територію України по 34 вантажним митним деклараціям та сплачено при цьому суму 2634196,30 грн., а не 5850438 грн., як задекларовано Товариством.

Відповідно до положень п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. п. «ґ» п. 198.1, п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, зокрема, ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із п. 201.12 ст. 201 Податкового кодексу України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Відповідно до положень п. 206.1 ст. 206 Податкового кодексу України під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

При цьому, відповідно до п. 187.8 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Посилаючись на зазначені норми законодавства відповідач робить висновки про те, що податковий кредит має формуватися в тому звітному періоді, в якому здійснені операції та сплачені суми податку на додану вартість при ввезенні товару на митну територію України, а внесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту в інших періодах можливо виключно шляхом внесення змін до податкової звітності у відповідності до положень ст. 50 Податкового кодексу України та подання уточнюючого розрахунку.

Суд не погоджується з такими висновками податкового органу, оскільки відповідно до положень абз. 3 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Таким чином, у разі наявності фактів ввезення товарів на митну територію України, сплати податку на додану вартість до держбюджету, наявності митної декларації, оформленої відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку та яка посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, платник податку має право на податковий кредит і таке право за ним зберігається протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Будь-яких обмежень щодо включення податку на додану вартість за митними деклараціями до податкового кредиту в інших періодах протягом 365 днів, норми Податкового кодексу не містять.

Посилання відповідача на положення ст. 50 Податкового кодексу України щодо можливості внесення змін до існуючої податкової звітності стосуються іншої процедури та передбачає подання уточнюючих розрахунків до податкової звітності минулих періодів протягом 1095 днів при виявленні помилок у податковій звітності.

Положенням абз. 3 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не містять будь-яких застережень щодо того, яким чином мають бути включені суми податку на додану вартість до податкового кредиту та визначають право позивача на включення цих сум у будь-якому періоді протягом 365 календарних днів.

При прийнятті рішення по цій справі суд, у відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує висновки Верховного Суду в рішенні від 30 вересня 2019 року у справа №804/13847/13-а, про те, що у разі не включення податку на додану вартість до складу податкового кредиту у звітному періоді, в якому оформлена митна декларація, платник податку не втрачає таке право і може ним скористатися протягом 365 календарних днів з дати оформлення митної декларації. Такий висновок узгоджується з положеннями абзацу 3 пункту 198.6 статті 198 ПКУ, які хоча і не містять прямого посилання на митну декларацію, однак зберігають за платником податку право включити до складу податкового кредиту податок на додану вартість протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної. Суд касаційної інстанції вважає, що таке право зберігається за платником податку і у разі ввезення товарів на митну територію України та наявності документа, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, - митної декларації, оформленої відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку. Адже системний аналіз наведених судом норм засвідчує, що документами, які посвідчують право на віднесення сум податку до податкового кредиту, закон визначає як податкові накладні, так і митні декларації, передбачені у пункті 198.2 статті 198 ПКУ, а також інші визначені у пункті 201.11 статті 201 документи, які підтверджують сплату податку до бюджету. Вид таких документів залежить від виду оподатковуваних операцій, що передбачають право платника на податковий кредит, проте ці документи є рівнозначними для права сформувати податковий кредит.

Навіть враховуючи посилання податкового органу на те, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв`язку з, зокрема, ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України та норми п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України щодо права платника податків, у разі не включення у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість, на таке включення протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування, суд враховує принцип презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, передбачений п. п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про правомірність включення Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунайська Імпортна Компанія» суми 3216242 грн. ПДВ, сплаченої в попередніх податкових (звітних) періодах до складу податкового кредиту, та як наслідок, збільшення відповідачем суми грошового зобов`язання позивачу з податку на додану вартість, є неправомірним.

Таким чином висновки податкового органу щодо порушення позивачем норм п.198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 201.12 ст. 201, п. 206.1 ст. 206 Податкового кодексу України та щодо безпідставності включення до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за березень 2022 року суми по імпортним операціям 3216242 грн., що призвело до заниження грошових зобов`язань на суму 3216242 грн. є неправомірними, податкове повідомлення-рішення №8422/15-32-04-07-20/40017905 від 04.11.2022 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська Імпортна Компанія» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська Імпортна Компанія» (вул. Центральна, буд. 1, с. Бурлача Балка м. Чорноморськ, Одеська область, 68094, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №8422/15-32-04-07-20/40017905 від 04.11.2022 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №8422/15-32-04-07-20/40017905 від 04.11.2022 року.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська Імпортна Компанія» (вул. Центральна, буд. 1, с. Бурлача Балка м. Чорноморськ, Одеська область, 68094, ) сплачений судовий збір у розмірі 24810 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.02.2023 року.

Суддя Л.І. Свида