Справа № 240/22406/21
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року м. Житомир справа № 240/22406/21

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимонович Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, в якому просить визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зобов`язати призначити пенсію із зниженням пенсійного віку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач відмовив у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, з підстав недостатності спеціального стажу. Позивач такі дії вважає протиправними, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надіслав до суду відзиві на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного спеціального стажу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

20.07.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За наслідками розгляду заяви, відповідач надіслав позивачу повідомлення про відмову у призначенні пенсії. Відмова мотивована відсутністю у позивача необхідного спеціального стажу, а тому підстави для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відсутні.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає та враховує наступне.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Як вбачається з наданої відповідачем відповіді, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено недостатність у позивача спеціального стажу.

З наведеними висновками відповідача суд не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до п. "е" ст. 55 Закону №1788-XII (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Так, Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №963 від 14.06.2000, посада вчителя належить до категорії педагогічних працівників, таким чином, посада вчителя, на якій працювала позивач, відноситься до тих, які дають право на призначення пенсії за вислугу років.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 року у справі №302/188/17.

Разом з тим, позивач зазначає, що відповідачем протиправно не враховано до спеціального стажу період навчання позивача у Житомирському державному педагогічному інституті імені І. Я. Франка.

З даного приводу, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік №909).

Навчання у вищому навчальному закладі не передбачено Переліком № 909.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Водночас, згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

У Законі № 1788-XII йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «стаж страховий», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Водночас, згідно положень пенсійного законодавства України, під спеціальним стажем слід розуміти період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов`язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Отже, вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, освітні, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів (ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10 лютого 1998 року №103/98-ВР). Таким чином, підстави для зарахування до пільгового стажу позивача часу її навчання у Житомирському державному педагогічному інституті імені І. Я. Франка відсутні.

У такому випадку, час навчання позивача у вищому навчальному закладі зараховується виключно до її загального трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 643/11758/16-а. У постанові від 10.10.2019 у справі № 676/5212/17 Верховний Суд не знайшов правових підстав для відступу від висновків викладених у постанові від 20.02.2019 у справі № 643/11758/16-а.

Натомість, у даному випадку, на день звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років він мав достатній спеціальний стаж для призначення бажаної пенсії, так як він перевищував необхідний мінімум у 25 років, оскільки у період з 15.08.1994 року по 17.01.2020 року позивач безперервно працював на посаді вчителя Жеревецької середньої школи Лугинського району Житомирської області, що підверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що позивач має стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому позовні вимоги підлягають задоволеню.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не було доведено в судовому порядку належними та допустимими доказами правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат проводиться судом відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003. РНОКПП/) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до п."е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років починаючи з 20.07.2021 року, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М.Шимонович