Справа № 420/14851/22
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (відповідач-1), Державної служби України з безпеки на транспорті (відповідач-2) про визнання протиправною та скасування постанови відповідача №331995 від 29.08.2022 про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно позивача у розмірі 17 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідачем прийнято протиправну постанову №331995 від 29.08.2022 яка підлягає скасуванню, оскільки така є безпідставною. Так позивач вказує на те, що в акті №329946 містяться відомості про направлення на перевірку від 01.08.2022 року №022/в та зазначене направлення містить посилання на щотижневий графік проведення рейдових перевірок №021/в від 25.07.2022 року. Разом з тим, позивач вказує, що такий графік на який містяться посилання у направленні на перевірку був затверджений на період з 25.07.2022 по 31.07.2022 року, тоді як перевірка транспортного засобу позивача проводилась 03.08.2022 року, що порушує п.12 Порядку №1567.

Також позивач вказує на те, що неналежне оформлення товарно-транспортної накладної (далі ТТН) №962936 від 02.08.2022 року не є диспозицією норми абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до якої порушенням є саме відсутність на момент проведення перевірки документів, а не оформлення їх неналежним чином.

Позивач вказує, що Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яким встановлено, зокрема, вимогу обладнання транспортних засобів діючими та повіреними тахографами не діяло під час проведення відповідачем перевірки, оскільки існувала надзвичайна ситуація, а саме обставина військової агресії з боку рф до України.

Крім того позивач зазначив, що на момент здійснення перевірки у водія була наявна та заповнена згідно з вимогами законодавства індивідуальна контрольна книжка водія та вона була надана інспектору під час проведення перевірки, проте її не було залучено до матеріалів перевірки з невідомих позивачу причин. Про відсутність індивідуальної контрольної книжки водія в Акті перевірки не зазначено.

Не погоджуючись із постановою відповідача-1 про накладення адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідачами надано відзиви на адміністративний позов якими заперечувалось у задоволенні позовних вимог позивача та в обґрунтування такої позиції зазначено, що 03.08.2022 року старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополь відповідно до направлення від 01.08.2022 року №022/В на рейдову перевірку, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів. Так, здійснено перевірку транспортного засобу марки VOLVO/KRONE, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , власником якого, на момент проведення перевірки був позивач. Під час здійснення перевірки встановлено порушення з боку позивача, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-III, а саме: у зв`язку з відсутністю на момент проведення перевірки документів, передбачених статтею 48 зазначеного Закону, протоколу перевірки та адаптації тахографа, картки водія, роздруківки даних роботи тахографа, а також ТТН оформлена неналежним чином.

Так відповідачем зазначено, що ТТН не містить коду платника податків позивача та коду ЄДРПОУ відправника/отримувача. Тоді як формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія під час перевірки, тобто саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи на підставі яких здійснюється перевезення та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини. Своїх заперечень під час проведення перевірки ОСОБА_2 (водій ТЗ) не надав.

Також відповідачем зазначено, що під час перевірки у водія ТЗ позивача був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, який повинен знаходить у водія і надаватись для перевірки інспектуючим особам. Також відповідачем-2 акцентовано увагу на тому, що імперативні вимоги пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року №340 саме: для вантажних автомобілів понад 3,5 тон, встановлення тахографів є обов`язком, а не правом. Пункт 6.3 Положення №340 про можливість використання індивідуальної контрольної книжки водія, стосується інших транспортних засобів, які не згадуються у пункті 6.1 зазначеного Положення. Таким чином, на думку відповідача-2 ведення водієм індивідуальної книжки не змінює обов`язок автомобільного перевізника використовувати для цього перевезення лише автомобіль, що обладнаний тахографом, а водія мати відповідні документи, які підтверджують його використання.

Також відповідачами зазначено, що згідно акту перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.08.2022 року №329946, перевірку транспортного засобу проведено на автодорозі Київ-Одеса (452 ка+811с). Разом з тим, відповідачі звертають увагу на те, що на території Одеської області не ведуться активні бойові дії, у зв`язку з чим, посилання позивача на те, що Положення №340 не діє в умовах надзвичайної ситуації є безпідставним та є спробою уникнути адміністративної відповідальності.

Також відповідачами вказано, що у направленні від 01.08.2022 року №022/в помилково зазначено посилання на щотижневий графік проведення рейдових перевірок від 25.07.2022 року №021/В, оскільки вірним буде посилання на графік від 01.08.2022 року, яким встановлено проведення рейдових перевірок у період з 01.08.2022 по 07.08.2022 року №022/в/2022. Разом з тим відповідачами зазначено, що незважаючи на помилкове посилання на інший графік, направлення містить вірне зазначення дати проведення перевірок: з 01.08.2022 по 07.08.2022 року.

Враховуючи всі вищенаведені обставини відповідачами зазначено, що оскаржувану постанову прийнято відповідно до норм чинного законодавства та скасуванню не підлягає, а у задоволенні позову слід відмовити.

Ухвалою суду від 25.10.2022 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою суду від 23.12.2022 року залучено до участі по справі в якості співвідповідача Державну службу України з безпеки на транспорті та розпочато розгляд справи спочатку.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши адміністративний позов, відзиви на адміністративний позов, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є власником транспортного засобу (далі ТЗ) VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.27).

01.08.2022 року Начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Мироновим К.М. затверджено щотижневий графік проведення рейдових перевірок Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області (Одеська область) у період з 01.08.2022 р. по 07.08.2022 р. №022/в/2022 (а.с.20).

Також 01.08.2022 року відповідачем-1 видано направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) від 25.07.2022 року №021/в та зазначено, що таке видане відповідним інспекторам для проведення перевірок у періоді з 01.08.2022 р. по 07.08.2022 р. (а.с.21-22).

03.08.2022 року старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополь відповідно до направлення від 01.08.2022 року №022/В на рейдову перевірку, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів. Так, здійснено перевірку транспортного засобу марки VOLVO/KRONE, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , власником якого, на момент проведення перевірки був позивач. Місце перевірки 452км+811 м а/д Київ-Одеса.

Під час здійснення перевірки встановлено порушення з боку позивача, а саме ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року №2344-III, п.6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року №340, п.3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 року відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-III, а саме: у зв`язку з відсутністю на момент проведення перевірки документів, передбачених статтею 48 зазначеного Закону, протоколу перевірки та адаптації тахографа, картки водія, роздруківки даних роботи тахографа, а також ТТН оформлена неналежним чином.

Як встановлено судом, порушення в частині ТТН №962936 від 02.08.2022 року знаходило своє відображення в тому, що така не містила коду платника податків позивача та коду ЄДРПОУ відправника/отримувача.

Також судом встановлено, що згідно ТТН №962936 від 02.08.2022 року ТЗ VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 перевозив пшеницю 2022 року насипом, загальною масою 24т. 650 кг., автомобільним перевізником зазначено позивача, замовник ТОВ «Квітуча земля», що підтверджується наявними матеріалами справи.

Поряд з цим судом встановлено, що 22.07.2022 року водій ТЗ VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 повідомив позивача довідною запискою про те, що зазначений ТЗ має технічну несправність цифрового тахографа (не коректно працює) та самостійно їх усунути водій не може (а.с.28).

Позивачем 22.07.2022 року у зв`язку з технічною несправністю тахографа на транспортному засобі VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрованому 22.07.2022 року виготовлено Наказ №227, згідно якого зокрема доведено до водіїв про необхідність вести індивідуальну контрольну книжку водія до моменту здійснення технічного обслуговування тахографа (а.с.29).

Також в матеріалах справи міститься індивідуальна книжка водія, згідно якої містяться відповідні записи водія ОСОБА_2 , де перевізником виступає позивач станом на 03.08.2022 року (а.с.30).

29.08.2022 року відповідачем-1 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №331995, якою стягнуто з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000,00 грн. (а.с.15).

Не погоджуючись з вищенаведеною постановою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 року №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти. Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами. визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 р. № 1567 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 2, 3 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до п. 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Згідно п. 25, 26, 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. права про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищевикладеного слідує, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів фактично не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності в тому числі інших документів, передбачених законодавством.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 року у справі № 820/4624/17.

У відповідності до ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року № 385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Згідно п. 1.3 Інструкції № 385 ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції № 385 картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; контрольний пристрій (тахограф)- обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; перевізники - суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно п. 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року № 340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 4 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року № 340 цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування, крім пункту 6.1 Положення, затвердженого цим наказом, який набирає чинності для: нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 150 км, перевезення небезпечних вантажів - з 01.06.2012; перевезення вантажів колісними транспортними засобами з повною масою понад 12 тонн, нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю від 50 до 150 км - з 01.06.2013; перевезення вантажів колісними транспортними засобами з повною масою від 3,5 тонн до 12 тонн - з 01.06.2015.

Відповідно до п. 1.2, п. 1.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів № 340, це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку. Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Згідно п. 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно до п. 6.3 Положення № 340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Так, як встановлено судом з матеріалів справи, (протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 08.07.2020 року) транспортний засіб позивача, був обладнаний цифровим тахографом, що також визнається позивачем.

Крім того, вищенаведене також підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом перевірки та адаптації тахографа від 08.07.2020 року (який є протермінованим на день проведення перевірки 03.08.2022 року) до транспортного засобу VOLVO PH ідентифікаційний номер (VIN) якого співпадає з VIN зазначеного в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , згідно якого проводилась перевірка та власником якого є позивач.

Отже, за таких обставин, наведений вище пункт 6.3 Положення №340 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки транспортний засіб позивача на момент перевірки був обладнаний цифровим тахографом, а тому на підтвердження дотримання «Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів» водій ОСОБА_2 повинен був пред`явити до перевірки не індивідуальну контрольну книжку водія, а особисту картку водія (для цифрового тахографа).

Отже, за вказаних обставин, посилання позивача на наявність у водія індивідуальної контрольної книжки водія, що нібито виключає відповідальність за ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", суд, вважає безпідставними, оскільки за наявності тахографа водій був зобов`язаний мати при собі особисту картку водія та у разі несправності тахографа надати записи від руки даних щодо режиму роботи та відпочинку на зворотньому боці аркуша призначеного для роздруківки даних, що використовуються у даному тахографі.

Суд зазначає, що перевірка відповідачем була проведена з урахуванням того, що автомобіль був обладнаний тахографом, та зафіксовано в акті перевірки зокрема факт відсутності протоколу перевірки та адаптації тахографа, невикористання водієм особистої картки водія та відсутність роздруківки даних роботи тахографа, що є грубим порушенням приписів п.3.3 Інструкції № 385.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що положеннями ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника, так, і у водія, «інших документів», передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, тахокарти (особистої картки водія - для цифрового тахографа) або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Інструкцією №385 та Положенням №340.

Як вже вказувалося вище, абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, в даному випадку, - відсутності протоколу перевірки та адаптації тахографа, особистої картки водія та роздруківки даних роботи тахографа на підставі яких виконуються вантажні перевезення, до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

При цьому, слід зазначити, що такий висновок повністю узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 11.02.2020р. у справі №820/4624/17.

Крім того суд враховує той факт, що водій ОСОБА_2 , у разі наявності у нього індивідуальної картки водія під час проведення перевірки, мав можливість викласти свої заперечення у акті із зазначенням цієї обставини, чого водієм зроблено не було, тоді як з актом він був ознайомлений, що зафіксовано у самому Акті та не спростовано позивачем.

Крім того, надання індивідуальної контрольної книжки суду не доводить пред`явлення такої книжки на момент перевірки та не спростовує правомірності накладеного на позивача адміністративно-господарського штрафу (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №826/2239/16).

Також суд враховує те, що згідно встановлених обставин позивачу про «не коректність» роботи тахографа було відомо ще з 22.07.2022 року, що підтверджується доповідною запискою водія ОСОБА_2 від 22.07.2022 року та назаком позивача №227 від 22.07.2022 року. Та не дивлячись на те, що першим пунктом згаданого наказу зазначено: організувати заходи технічного обслуговування тахографа на транспортному засобі VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1 у пункті сервісу тахографі з метою приведення тахографа у робочий стан (повірка, ремонт тощо) позивачем цього до дня проведення перевірки 03.08.2022 року не вчинено. Обставин які заважали це здійснити суду не повідомлено. То й факт, що ТЗ було придбано 22.07.2022 року (за 12 днів до перевезення) не вказує на об`єктивну неможливість здійснення ремонту тахографу. Більш того суд вказує, що видача наказу №227 від 22.07.2022 року позивачем не свідчить про вирішення даного питання, а лише вказує на наявність мети його вирішення.

При цьому суд критично ставиться до висновків відповідача-1 у акті перевірки від 03.08.2022 року №329946 щодо того, що ТТН оформлена неналежним чином, з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

1) дата і місце складання;

2) вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

3) автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

4) вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

5) транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

6) пункти завантаження і розвантаження.

Як вже зазначав суд, згідно товарно-транспортної накладної від 02.08.2022 року №962936 вантажовідправником вказано ТОВ «Квітуча земля».

Надаючи оцінку наведеним обставинам суд зазначає, що у товарно-транспортній накладній від 02.08.2022 року №962936 відсутній код автомобільного перевізника та вантажовідправника згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що не дає можливості ідентифікувати автоперевізника.

Відтак, відомості про автомобільного перевізника у товарно-транспортній накладній від 02.08.2022 року №962936, є неповними, так як вантажовідправником не зазначено податковий номер перевізника для його ідентифікації.

Враховуючи принцип індивідуальності юридичної відповідальності, відсутні підстави покладати на позивача тягар негативних наслідків та притягувати його до адміністративно-господарської відповідальності за формальне неповне виконання іншою юридичною особою (вантажовідправником) її обов`язків із повного внесення усіх відомостей до товарно-транспортної накладної.

Також суд критично ставиться до посилань позивача на те, що загальна обставина військової агресії рф проти України є підставою вважати, що Положення №340 не діяло під час проведення перевірки, оскільки згідно акту перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.08.2022 року №329946, перевірку транспортного засобу проведено на автодорозі Київ-Одеса (452 ка+811с). Разом з тим, суд зазначає, що на території Одеської області не ведуться активні бойові дії, у зв`язку з чим, посилання позивача на те, що Положення №340 не діє в умовах надзвичайної ситуації є безпідставним та є спробою уникнути адміністративної відповідальності.

Щодо посилань позивача на те, що у направленні на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) зазначено, що таке видано на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) від 25.07.2022 року №021/в, то суд зазначає таке.

Так судом встановлено, що01.08.2022 року відповідачем-1 видано направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) від 25.07.2022 року №021/в та зазначено, що таке видане відповідним інспекторам для проведення перевірок у періоді з 01.08.2022 р. по 07.08.2022 р.

Поряд з цим як зазначено відповідачем, вищенаведене направлення видане на підставі затвердженого Начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Мироновим К.М. щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області (Одеська область) у період з 01.08.2022 р. по 07.08.2022 р. №022/в/2022 від 01.08.2022 року.

Враховуючи, що в даному випадку вищенаведені обставини вказують лише на наявність помилкового зазначення відповідачем у направленні у графі підстави його видачі графіку від 25.07.2022 року №021/в, замість вірного №022/в/2022 від 01.08.2022 року, суд вказує на те, що це не виключає порушення вчинене позивачем та не може бути достатньою та самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Та вказане вище формальне порушення (дефект у направленні) ні яким чином не впливає на права позивача, та не порушує їх, та не вплинуло на правомірність рішення (постанови) та судом при цьому враховується правова позиція Верховного Суду викладена у постанові по справі №826/10888/18 від 18.01.2023 року.

Більш того суд враховує те, що у направленні та у графіку №022/в/2022 від 01.08.2022 року зазначено один період проведення перевірки, а саме з 01.08.2022 року по 07.08.2022 рік.

Враховуючи все вищенаведене, а також встановлені судом порушення з боку позивача в частині щодо відсутності на момент проведення перевірки документів, передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»: протоколу перевірки та адаптації тахографа, картки водія, роздруківки даних роботи тахографа, суд дійшов висновку, що відповідачі діяли відповідно до чинного законодавства та в межах власних повноважень, а тому постанова винесена правомірна та скасуванню не підлягає.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: Фізична особа підприємцець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_4 )

Відповідач-1: Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4).

Відповідач-2: Державна служба України з безпеки на транспорті (03135, м.Київ, Шевченківський район, проспект Перемоги, будинок 14, ).

Суддя Іванов Е.А.

.