Справа № 160/10053/22
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2023-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 160/10053/22

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро
апеляційну скаргу Державної установи " Криворізька виправна колонія(№80)
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 року
у справі №160/10053/22
за позовом ОСОБА_1
до Державної установи " Криворізька виправна колонія(№80)
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, визнати протиправним та скасувати наказ від 07.04.2022 р. №47/ос-22,-

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2022 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної установи " Криворізька виправна колонія(№80) в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи Криворізька виправна колонія (№80) щодо не нарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за час служби в Збройних Силах України;
- зобов`язати Державну установу Криворізька виправна колонія (№80) нарахувати та виплатити середній заробіток за час служби в Збройних Силах України; визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи Криворізька виправна колонія (№80) від 07.04.2022 року № 47/ос-22 в частині припинення виплати середнього заробітку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 р. у справі № 160/10053/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи " Криворізька виправна колонія(№80) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, визнати протиправним та скасувати наказ від 07.04.2022 р. №47/ос-22 - задоволено частково.
Визнано дії Державної установи Криворізька виправна колонія (№80) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час служби в Збройних Силах України по 18.07.2022 р. включно протиправними.
Зобов`язано Державну установу Криворізька виправна колонія (№80) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час служби в Збройних Силах України по 18.07.2022 р. включно.
Визнано протиправним та скасовано наказ Державної установи Криворізька виправна колонія (№80) від 07.04.2022 року № 47/ос-22 в частині припинення виплати середнього заробітку ОСОБА_1 .
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, Державною установою "Криворізька виправна колонія(№80) подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 р. у справі № 160/10053/22, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що питання проходження служби особами рядового і начальницького складу та виплата грошового забезпечення регулюються окремим законодавством і на них не поширюються норми трудового законодавства. Виплата середнього забезпечення припинена на законних підставах на період перебування позивача у збройних силах.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідно до витягу з наказу ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» від 07.03.2022 р. №29/ОС-22 «По особовому складу» увільнено від виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку із призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, осіб з числа резервістів та військовозобов`язаних, на військовий період із збереженням місця служби (посади) та виплатою середньомісячного грошового забезпечення (заробітку): прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора відділу охорони, з 07 березня 2022 року. Підстава: повістка ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до витягу з наказу ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» від 04.04.2022 р. №44/ОС-22 «По особовому складу» увільнено від виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку із призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, осіб з числа резервістів та військовозобов`язаних, на військовий період із збереженням місця служби (посади) без збереження грошового забезпечення, з 01 квітня 2022 року: прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора відділу охорони . Підстава: довідка МОУ №1035 від 05.04.22 р.
Відповідно до витягу з наказу ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» від 07.04.2022 р. №47/ОС-22 «По особовому складу» у зв`язку з призовом на військову службу, 07 березня 2022 року, до Збройних Сил України увільнено від виконання обов`язків прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора відділу охорони, на особливий період зі збереженням місця роботи та посади, без збереження грошового забезпечення на період військової служби.
Підстава: довідка військової частини НОМЕР_1 МОУ №1035 від 05.04.22 р., наказ командира НОМЕР_2 окремого батальйону матеріального забезпечення від 07.03.22 р №73.
24.05.2022 р. позивач звернувся до відповідача із заявою щодо невиплати останньому середнього заробітку за час служби в Збройних Силах України.
03.06.2022 р. відповідачем направлено на адресу позивача лист «Про розгляд заяви» від 03.06.2022 р. №80/4-5-2/С-6, в тексті якого зазначено, що на підставі витягу з наказу від 07.04.2022 р. №47/ОС-22 молодшого інспектора відділу охорони ОСОБА_1 увільнено від виконання обов`язків прапорщика внутрішньої служби, на особливий період зі збереженням місця роботи та посади, без збереження грошового забезпечення на період військової служби.
Не погодившись з діями відповідача, позивач звернувся до суду.
Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Глава VII Закону № 2232-XII врегульовує особливості призову під час мобілізації. Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами 3,4 статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту".
Крім того, слід зазначити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» внесено зміни у частині третій статті 119: слова "зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток" замінити словами "зберігаються місце роботи і посада".
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» прийнятий Верховною Радою України 01.07.2022 р., набрав чинності 19.07.2022 р., отже саме з 19.07.2022 р. ч. 3 ст. 119 КЗпП України діє в наступній редакції: за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відтак, за громадянами, призваними на військову службу, саме з 19.07.2022 р. зберігаються їх місце роботи та посада.
При цьому, по 18.07.2022 р. включно за позивачем, у відповідності до вимог ч.3 ст.119 КЗпП України, якою визначено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", зберігається не лише місце роботи та посада, але й середній заробіток.
Скаржник вважає, що позивач не може користуватись гарантіями, передбаченими ч. 3 та 4 ст. 119 КЗпП України, оскільки щодо нього діють норми Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України". Разом з тим, Рішенням Ради національної безпеки та оборони України "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України" від 01.03.2014, яке введене в дію Указом Президента України №189/2014 від 02.03.2014, констатовано виникнення ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи. З моменту прийняття Президентом України Указу від 17.03.2014 №303/2014 "Про часткову мобілізацію" в Україні діяв особливий період, відтак Збройні Сили України переведені на функціонування в умовах особливого періоду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 серпня 2020 у справі № 813/402/17 зазначила, що "відповідно до статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року №1932-XII "Про оборону України" особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Вирішуючи питання щодо часових меж дії особливого періоду в розумінні Закону №3543-XII, Велика Палата зазначила, що за змістом наведених визначень, навіть за не введення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.
Листом Міністерства оборони України від 01 жовтня 2015 №322/2/8417 зазначило, що особливий період в Україні настав з 17 березня 2014 на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 "Про часткову мобілізацію" та триває дотепер, а його скасування буде здійснене окремим Указом Президента України "Про демобілізацію" після стабілізації обстановки на Сході України." Рішення про повну демобілізацію усіх призваних під час мобілізації військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президентом України не приймались.
Таким чином, за всіма працівниками, призваними на строкову військову службу, на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада, і компенсується з бюджету середній заробіток на підприємстві ( в установі/організації), де вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності.
Компенсація з бюджету середнього заробітку на підприємстві (в установі/організації), де працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності здійснюється по 18.07.2022 р. включно, тобто до набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 р., який набрав чинності 19.07.2022 р.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскільки позивача призвано на військову службу у Збройні Сили України під час кризової ситуації, що загрожує національній безпеці України, і він, як військовослужбовець, несе службу під час дії в державі особливого періоду, на нього поширюються гарантії, встановлені статтею 119 КЗпП України, в редакції від 16.07.2022 р. щодо збереження місця роботи, посади та середнього заробітку по 18.07.2022 р. включно, та в редакції від 19.07.2022 р. щодо збереження місця роботи і посада.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи " Криворізька виправна колонія(№80) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 р. у справі № 160/10053/22 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 р. у справі № 160/10053/22 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко