Справа № 300/5134/22
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" лютого 2023 р. справа № 300/5134/22
м. Івано-Франківськ
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі - представник позивача), в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач),звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач 2), в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу державної служби період проходження служби в лавах Радянської армії з 16.05.1977 по 10.05.1979, сільським головою Стратинської сільської ради з 04.07.2001 по 01.05.2016 та перевести на пенсію державного службовця, відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням довідок про складові заробітної плати № 02-45/2521 та № 02-45/2522, виданих виконавчим комітетом Рогатинської міської ради 24.10.2022;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів документально підтверджені судові витрати (судовий збір та витрати на правничу допомогу).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 КАС України.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористалось правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 31.01.2023 за №0900-0903-9/4096, в якому зазначило, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не належать до задоволення. Відповідач 1 наголосив, що позивач не набув достатнього стажу для призначення пенсії державного службовця, а, отже, і права на переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки станом на 01.05.2016 має відповідний стаж 1 рік 7 місяців. Окрім того, наполягав на зменшенні розміру витрат на правничу допомогу, оскільки предмет спору у цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних та відсутня складність щодо складених процесуальних документів.
16.01.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області отримало документ в електронному вигляді - ухвалу суду про відкриття провадження в цій адміністративній справі та адміністративний позов, що засвідчується довідками про доставку електронного листа одержувачу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області в його електронний кабінет. Вказане підтверджується документами, що містяться серед матеріалів справи.
Заяв чи клопотань відповідач 2 суду не подав, правом на подання відзиву на позов у строк, визначений частиною 5 статті 162, частиною 1 статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України та встановлений ухвалою суду від 16.01.2023, не скористався. Також відповідачем 2 не повідомлено суд про поважність причин ненадання такого відзиву.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, встановив таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
27.10.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою щодо проведення переходу з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".
Однак, після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності, органом, що призначає пенсію, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01.11.2022 за № 26 позивачу відмовлено в проведенні переходу на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".

Вказана відмова мотивована відсутністю у позивача 20 років стажу на посадах, вднесених до відповідних категорій посад державної служби. Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 , стаж його державної служби складає 3 роки 2 місяці 11 днів (з 23.04.1998 по 03.07.2001). З набранням чинності Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" з 04.07.2001 посада заявника відноситься до категорій посад службовців органів місцевого самоврядування.

Окрім того у рішенні № 26 від 01.11.2022 зазначено, що довідки про складові заробітної плати, додані до заяви №02-45/2521 та №02-45/2522 від 24.10.2022 та видані виконавчим комітетом Рогатинської міської ради Івано-Франківської області, врахувати неможливо, оскільки вони не містять заробітної плати за посадою, яку віднесено до відповідної категорії посад державних службовців.

У подальшому, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 02.11.2022 за № 0900-0206-8/37736 повідомлено ОСОБА_1 , що Головним управління Пенсійного фонду України в Сумській області прийнято рішення № 26 від 01.11.2022 про відмову в перерахунку пенсії.

Вважаючи протиправним рішення відповідача 2 № 26 від 01.11.2022 та з проханням перевести на пенсію державного службовця, відповідно до Закону України "Про державну службу", позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, у тому числі на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється Законом України «Про державну службу» в редакції Закону від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі Закон № 3723 ХІІ).

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року за № 889-VIII, за змістом якого, пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктом 10 та 12 Прикінцевих положень цього Закону.

Статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»".

Водночас, відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, стаття 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, у випадку відсутності в особи стажу, визначеного підпунктами 10 та 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Водночас, за умов наявності в особи стажу понад 10 чи 20 років, в сукупності з дотриманням інших вимог, визначених пунктами 10 та 12 зазначеного закону, у такої особи виникає право на одержання пенсії державного службовця.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Окрім того, необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, право на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01.11.2022 № 26 відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця, відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби. Проте про відсутність у позивача необхідного віку чи страхового стажу у Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01.11.2022 № 26 не зазначено, відтак суд досліджуватиме наявність у позивача саме необхідного стажу державної служби.

Щодо позовної вимоги зарахувати до стажу державної служби період проходження служби в лавах Радянської армії з 16.05.1977 по 10.05.1979 суд зазначає таке.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 №2232-XII, відповідно до якої військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Вищезазначеним Порядком № 283, зокрема, пунктом 3 передбачено, що час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях, включається до стажу державної служби.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 14.11.2018 у справі № 686/8090/17.

Згідно військового квитка позивача серії НОМЕР_3 , у період з 16.05.1977 по 10.05.1979 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу.

Відповідно до запису №2 трудової книжки ОСОБА_1 від 04.09.1975 серії у період з 16.05.1977 по 10.05.1977 позивач проходив службу в рядах Радянської армії.

Таким чином, на переконання суду, період проходження позивачем строкової військової служби в рядах Радянської Армії з 16.05.1977 по 10.05.1979 належить до зарахування до стажу державної служби.

Щодо вимоги позивача зарахувати до стажу державної служби період на посаді сільського голови Стратинської сільської ради з 04.07.2001 по 01.05.2016 суд зауважує слідуюче.

Виходячи з аналізу змісту положень пунктів 10 та 12 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, у питаннях пенсійного забезпечення законодавець розрізняє державних службовців та осіб, які перебувають на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, зокрема в частині набутого стажу.

Відповідно до статті 25 Закону № 3723 - ХІІ основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу. Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

У пункті 4 частини 2 статті 46 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Враховуючи викладене, а зокрема те, що станом на 01.05.2016 (дня набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII) позивач не обіймав посаду державного службовця, а стаж перебування на посаді в органі місцевого самоврядування, в силу Закону № 889-VIII, віднесений до стажу державної служби, а отже і до відповідних категорій посад державних службовців, відтак умови призначення позивачу пенсії державного службовця мають визначатися на підставі пункту 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Як вже зазначено судом, відповідно пункту 4 частини 2 статті 46 Закону № 889-VIII, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», входить до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», слід враховувати до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015.

У свою чергу, відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, в цьому випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року за №283 (далі - Порядок №283).

Так, абзацом 13 пункту 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно із пунктом 4 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Посада, яку обіймав позивач за час роботи в органі місцевого самоврядування, в тому числі і станом на 01.05.2016, відносяться до посади, визначеної статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Необхідно врахувати, що пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача, судом встановлено таке:

23.04.1998 ОСОБА_1 обраний сільським головою Стратинської сільської ради (запис № 10);

23.04.1998 прийнято присягу державного службовця (запис № 11);

23.04.1998 присвоєно 11 ранг державного службовця (запис № 12);

19.05.2000 присвоєно 10 ранг державного службовця (запис № 13);

17.08.2001 складено присягу посадової особи місцевого самоврядування (запис № 14);

12.04.2002 обраний сільським головою Стратинської сільської ради на наступний термін (запис № 15);

12.04.2002 присвоєно 9 ранг 5 категорії посадової особи місцевого самоврядування (запис № 16);

12.04.2005 присвоєно 8 ранг 4 категорії посадової особи місцевого самоврядування (запис №17);

26.04.2006 обраний сільським головою Стратинської сільської ради на наступний термін (запис №18);

02.04.2007 присвоєно 7 ранг 4 категорії посадової особи місцевого самоврядування (запис № 19);

16.11.2010 звільнений у зв`язку із закінченням строку повноважень п.1.ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (запис № 20);

16.11.2010 обраний на посаду Стратинського сільського голови (запис № 21);

10.11.2015 звільнений у зв`язку із закінченням строку повноважень п.1.ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (запис № 22);

10.11.2015 обраний на посаду Стратинського сільського голови (запис № 23);

12.11.2020 звільнений у зв`язку із закінченням строку повноважень п.1.ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (запис № 24).

Суд зазначає, що відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування віднесено посади сільських голів.

Пунктом 2 Порядку №283 встановлено, що до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Таким чином, посада сільського голови, відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пункту 2 Порядку №283 входить до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби.

Верховний Суд в постанові від 10.05.2018 за результатом розгляду справи №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України «Про державну службу» №889 та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Зазначені обставини вказують на те, що стаж роботи на посаді в органах місцевого самоврядування може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.

Суд вважає, що період роботи позивача на посаді в органах місцевого самоврядування, зокрема, на посаді сільського голови Стратинської сільської ради належить до зарахування до стажу державної служби ОСОБА_1 . Період з 23.04.1998 по 03.07.2001 був зарахований відповідачем 2 до стажу державної служби, а період з 04.07.2001 по 01.05.2016 є таким, який слід зарахувати.

Таким чином, стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Законом №889-VIII - 01.05.2016, становив більше 10 років, зокрема із врахуванням періоду проходження служби в лавах Радянської армії з 16.05.1977 по 10.05.1979 та періоду з 23.04.1998 по 01.05.2016 такий стаж становив 20 років, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01.11.2022 за № 26 позивачу відмовлено в проведенні переходу на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" саме на підставі відсутності стажу роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Відтак, судом встановлено, що вказаний стаж у позивача наявний. Інших підстав для відмови у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01.11.2022 за № 26 не визначено.

Згідно із частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

З огляду на наведене суд зазначає, що відповідачем 2 протиправно відмовлено позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII згідно заяви від 27.10.2022. Таке право виникло в позивача з дати звернення із відповідною заявою до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про переведення на інший вид пенсії, а саме з 27.10.2022.

Відтак, позовну вимогу про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01.11.2022 № 26 щодо відмови у зарахуванні до стажу державної служби періоду проходження служби в лавах Радянської армії з 16.05.1977 по 10.05.1979, сільським головою Стратинської сільської ради з 04.07.2001 по 01.05.2016 та переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" слід задовольнити.

Стосовно позовної вимоги - врахувати довідки про складові заробітної плати № 02-45/2521 та № 02-45/2522, видані виконавчим комітетом Рогатинської міської ради 24.10.2022 при переведенні на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", суд вказує, що у рішенні № 26 від 01.11.2022 зазначено, що вищевказані довідки врахувати неможливо, оскільки вони не містять заробітної плати за посадою, що віднесена до відповідної категорії посад державних службовців.

Судом встановлено, що посада сільського голови, відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пункту 2 Порядку №283 входить до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби, відтак, довідки про складові заробітної плати № 02-45/2521 та № 02-45/2522, видані виконавчим комітетом Рогатинської міської ради 24.10.2022, слід врахувати при переведенні на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу".

Разом з тим, що стосується позовної вимоги у частині зобов`язання відповідача 1 зарахувати до стажу державної служби період проходження позивачем служби в лавах Радянської армії з 16.05.1977 по 10.05.1979, сільським головою Стратинської сільської ради з 04.07.2001 по 01.05.2016 та перевести на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням довідок про складові заробітної плати № 02-45/2521 та № 02-45/2522, виданих виконавчим комітетом Рогатинської міської ради 24.10.2022 суд зазначає таке.

Заяву позивача від 27.10.2022 було розглянуто Головним управління Пенсійного фонду України в Сумській області, хоч вона і була подана до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

У такому випадку, обираючи належний спосіб захисту і відновлення права, позивач не врахував слідуюче.

Так, відповідно до пунктів 4.1, 4.2, абзацу 3 пункту 4.3 і пункту 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1 (далі Порядок 22-1), заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації 27.10.2022 заяви ОСОБА_1 органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на пенсію, в розумінні Порядку №22-1, є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області.

Суд, керуючись статтею 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача 2 зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період проходження служби в лавах Радянської армії з 16.05.1977 по 10.05.1979, сільським головою Стратинської сільської ради з 04.07.2001 по 01.05.2016 та перевести на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням довідок про складові заробітної плати № 02-45/2521 та № 02-45/2522, виданих виконавчим комітетом Рогатинської міської ради 24.10.2022, враховуючи те, що така заява хоча і подана до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як органу пенсійного забезпечення за місцем проживання/реєстрації позивача, втім рішення по суті порушеного питання приймалося саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області.

Окрім того, в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити, позивач, згідно із квитанцією від 18.11.2022 року підтвердив сплату судового збору на суму 992,40 грн за подання цього адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області сплаченого судового збору в розмірі 992,40 грн.

Окрім того, згідно з частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4 та 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями дійсності та співмірності необхідних і достатніх витрат, а також розумності їх розміру.

При вирішенні цього питання, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (№11-562ас18) про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Також, згідно Рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач долучив: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №778, договір про надання правової допомоги № 98 від 14.10.2021, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1029050 та квитанцію до прибуткового касового ордера № 98 від 14.10.2022. У договорі про надання правової допомоги № 98 від 14.10.2021 не визначено суму гонарору, яку позивач повинен сплатити адвокату, документів із детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги суду не надано.

Відтак, позивачем не дотримано норм частини 4 та 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, в яких встановлено, що, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем не надано до суду документально підтвердженого розрахунку витрат на правову допомогу.

З урахуванням вищезазначеного у позовній вимозі про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень слід відмовити.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01.11.2022 № 26 щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу державної служби періоду проходження служби в лавах Радянської армії з 16.05.1977 по 10.05.1979, сільським головою Стратинської сільської ради з 04.07.2001 по 01.05.2016 та переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (, вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40000) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до стажу державної служби період проходження служби в лавах Радянської армії з 16.05.1977 по 10.05.1979, сільським головою Стратинської сільської ради з 04.07.2001 по 01.05.2016 та перевести на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням довідок про складові заробітної плати № 02-45/2521 та № 02-45/2522, виданих виконавчим комітетом Рогатинської міської ради 24.10.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управлінння Пенсійного фонду України в Сумській області (, вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40000) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

представник позивача: Шидзінський Іван Володимирович (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ):

відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018);

відповідач 2: Головне управлінння Пенсійного фонду України в Сумській області (, вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40000).

Суддя Гомельчук С.В.