Справа № 522/15390/22
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2023-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/118/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Палун І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 09 листопада 2022 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою судді від 10 листопада 2022 року позов залишений без руху.

17 листопада 2022 року від представника Позивача адвоката Заславського В.М. до суду надійшла заява про усунення недоліків разом з Уточненою позовною заявою ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Миргородського С.П. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою суду від 21 листопада 2022 року адміністративний позов залишено повторно без руху.

07 грудня 2022 року від представника Позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків та уточнена позовна заява ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, чим і усунуті недоліки.

В обґрунтування позову зазначено, що 01 листопада 2022 року стосовно Позивача була винесена постанова серії ЕАР № 6105838 у відповідності до якої, Позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. З зазначеною постановою Позивач не згоден, оскільки в постанові не наведено жодного доказу його вини, зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху Позивач не порушував, а при розгляді справи було порушено його права.

Ухвалою суду від 08 грудня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

28 грудня 2022 року від представника Позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів, а саме відповіді на адвокатський запит Служби автомобільних доріг в Одеській області від 23.12.2022 року за № 01-2740/12.

09 січня 2023 року від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого зазначено, що в обґрунтування власної позиції Позивача не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростували факт перевищення ним встановленої правилами дорожнього руху швидкості руху. В той час, стороною Відповідача надано відеозаписи та покази технічних приладів, котрі підтверджують наявність в діяннях Позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП. Таким чином, представник Відповідача вважає, що інспектор мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу Позивача, розгляду справи за місцем вчинення правопорушення та ним дотримана процедура розгляду справи, а постанова є обґрунтованою та винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.

В судове засідання 20 лютого 2023 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Від представника Позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.205 КАС України).

З урахуванням ч.1 ст.205 КАС України, строків розгляду даної категорії справ, за наявності відзиву від відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, сповіщених належним чином.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.250 КАС України).

У зв`язку з цим датою складання повного тексту рішення є 20 лютого 2023 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6105838 від 01.11.2022 року визнано винним ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 01.11.2022 року об 08:26:24/ с. Усатове, Шосе Київське 10 км./ Водій керував ТЗ та рухався зі швидкістю 85 км/год в населеному пункті. Швидкість руху вимірювалась приладом ТРУКАМ ТС 000752/ чим порушив п. 12.4 ПДР Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км./год.).

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Юридичною підставою для відповідальності є склад правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У відповідності до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У відповідності до ст.11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП України, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 року №3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п.1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось учасниками справи, 01.11.2022 року об 08 годині 26 хвилин в ході виконання службових обов`язків інспектор роти № 4 батальйону № 2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Миргородський С.П. за адресою: м. Одеса, шосе Київське, 10, виявив транспортний засіб «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який керуючи транспортним засобом в межах населеного пункту (м. Одеса) рухався зі швидкістю 85 км./год. при дозволеній швидкості 50 км./год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 35 км./год, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у зв`язку з чим стосовно Позивача була складена оскаржувана постанова.

Разом з цим в матеріалах справи є Лист Служби автомобільних доріг в Одеській області від 23.12.2022 року за № 01-2740/12 у відповідності до якого зазначено, що на адвокатський запит ОСОБА_3 від 20.12.2022 року б/н щодо інформації стосовно розташування дорожніх знаків 5.76 Автоматична фіксація порушень Правил дорожнього руху на ділянці автомобільної дороги загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса, км.463+573 км. 466+700, Служба автомобільних доріг в Одеській області надала інформацію, що на зазначеній ділянці автодороги М-05 Київ-Одеса дорожні знаки 5.76 Автоматична фіксація порушень Правил дорожнього руху в напрямку м. Києва відсутні. В напрямку м. Одеси розташовані дорожні знаки 5.76 та 7.2.1. Зона дії (1 км), км 464+483 (праворуч) перед комплексом автоматичної фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «Каскад».

Також зазначено, що дана ділянка автодороги М-05 Київ-Одеса не знаходиться у межах населеного пункту та згідно п. 12.6 Правил дорожнього руху на автомобільних дорогах з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, дозволяється рух транспортних засобів із швидкістю не більше 110 км/год.

Так, судом перевірено та встановлено, що 01.11.2022 року об 08 годині 26 хвилин в ході виконання службових обов`язків інспектором роти № 4 батальйону № 2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Миргородським С.П. за адресою: м. Одеса, шосе Київське, 10, що є ділянкою М-05-Київ-Одеса (км 463+573 км 466+700), виявлено транспортний засіб «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, суд погоджується з доводами Позивача відносно того, що дана ділянка автодороги, а саме - шосе Київське, 10, М-05-Київ-Одеса (км 463+573 км 466+700) не знаходиться у межах населеного пункту, а відтак у відповідності до п. 12.6 Правил дорожнього руху на автомобільних дорогах з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, дозволяється рух транспортних засобів із швидкістю не більше 110 км/год.

Разом з цим, Відповідачем не надано до суду, будь-яких належних доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП саме в частині доведеності вини Позивача щодо перевищення дозволеної швидкості у населених пунктах руху не більше 50 км/год.

Слід зазначити, що суд не приймає до уваги, як належний та допустимий доказ, відеозаписи надані представником Відповідача, оскільки відповідні відеозаписи не дають змоги встановити місце зупинки Позивача, а відтак встановити чи перебував Позивач в межах населеного пункту та відповідно мав виконувати вимоги п.12.4 ПДР України.

Надані представником Відповідача фото та схема організації дорожнього руху в частині встановлення дорожніх знаків по вул. Київське шосе із зоною дії від вул. Хімічна також не дає можливості встановити зазначені обставини.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі викладеного, суд вважає, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у ст.251 Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На користь висновку про необхідність доведення факту вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відео або фотозйомкою свідчить і зміст ст.283 КУпАП, відповідно до якої постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити в т.ч. відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до п.2 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, зареєстрованого в Мінюсті України 10.11.2015 року №1408/27853 (далі Інструкція №1395) зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до п.2 розділу ІV Інструкції №1395 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 01.11.2022 вбачається, що у ній відсутня інформація, яка б давала змогу встановити ділянку дороги на які було зупинено Позивача, у зв`язку з чим Відповідачем в порушення ст.283 КУпАП не надано інших доказів вчинення правопорушення.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 (провадження № К/9901/15804/18), згідно з якими сама по собі оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду вже зафіксованого правопорушення. При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та як наслідок, правомірності прийняття оскаржуваної постанови, наслідком чого є її скасування.

Відповідно п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_2 є обґрунтованим та оскаржувана постанова підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, оскільки доводи Позивача визнані судом обґрунтованими, а відповідачем не доведено вини ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246,250, 251, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАР №6105838 у справі про адміністративне правопорушення від 01 листопада 2022 року, винесену інспектором 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Миргородського С.П., відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 лютого 2023 року.

Суддя Чернявська Л.М.