Справа № 480/6664/22
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2023 року Справа № 480/6664/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Глазька С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту 3 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі протиправно відмовили позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах як трактористу-машиністу з підстав відсутності необхідного пільгового стажу 20 років. Так, відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача періоди роботи з 20.02.1988 по 01.04.2008 в ТОВ Рассвет, оскільки відсутня пільгова довідка, яка підтверджує період роботи на посаді тракториста-машиніста і безпосередню зайнятістю у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві або протягом календарного року в тваринництві.
Позивач стверджує, що пільговий стаж за вищевказані періоди роботи належним чином підтверджується записами у його трудовій книжці, а тому цей період має бути зарахований до пільгового стажу як робота трактористом-машиністом безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції. Отже, пільговий стаж позивача становить більше 20 років, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області, заперечуючи проти задоволення позовних вимог надіслало на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що до страхового стажу зараховані всі періоди роботи. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 20.02.1988 по 01.04.2008 в ТОВ Рассвет, оскільки відсутня пільгова довідка, яка підтверджує період роботи на посаді тракториста-машиніста і безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві або протягом календарного року в тваринництві. За доданими документами страховий стаж роботи складає 38 років 05 місяців 03 дні, пільговий стаж - 13 років 11 місяців 28 днів.
На вказаний відзив позивач надіслав суду відповідь, у якій зазначає, що доводи відповідача не спростовують позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.
У зв`язку з викладеним відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою суду від 06.01.2023 залучено до участі у розгляді даної справи в якості співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалось.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що 09.08.2022 позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення пенсії за віком (а.с.86).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії від 26.09.2022 № 88 відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що вік заявника 55 років 4 місяці (необхідно 55 років), страховий стаж особи становить 38 років 5 місяців 3 дні (необхідно 30 років), пільговий стаж становить 13 років 11 місяців 28 днів (необхідно відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 20 років). Також у вказаному рішенні зазначено, що до пільгового стажу не зараховано період роботи з 20.02.1988 по 01.04.2008 в ТОВ «Рассвет», оскільки відсутня пільгова довідка, яка підтверджує період роботи на посаді тракториста-машиніста і безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві або протягом календарного року в тваринництві.

Не погодившись з вказаним рішенням про відмову у призначенні пенсії від 26.09.2022 №88, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Приписами п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п. "в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються трактористи-машиністи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах та інших підприємствах сільського господарства - чоловіки після досягнення 55 років і за загального стажу роботи не менше як 30 років, з них не менш як 20 років на такій роботі.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається: чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно з п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 17 Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Із наведених законодавчих норм вбачається необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Верховний Суд у постанові від 27.02.2018 у справі № 681/813/17 дійшов висновку, що термін "механізатор" є загальновживаним й більш широким родовим поняттям професії тракториста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції.

Єдине найменування професії механізаторів сільського господарства «тракторист-машиніст» було запроваджено в 1961 році і охоплює такі професії: бульдозеристи, бульдозеристи-скреперисти, грейдеристи, комбайнери, машиністи дощувальних машин, машиністи льоноконоплезбиральних машин, машиністи скреперів, скреперисти, машиністи чаєзбиральних машин, машиністи екскаваторів, механіки-водії бавовнозбиральних машин, механіки-водії самохідних широкозахватних сінокосарок, механіки-комбайнери, трактористи, трактористи-бульдозеристи.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому разі, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, проводиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Відповідно до класифікатора професій ДК 003:2010 на зміну ДК 003:2005, затвердженого та введеного в дію наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 №327, чинного на теперішній час, професія «механізатор» відсутня, а міститься професійна назва роботи тракторист - машиніст сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до трудової книжки позивача позивач в спірний період з з 20.02.1988 по 01.04. 2008 працював на посаді тракториста (тракториста- машиніста) ТОВ «Рассвет» (КСП агрофірма «Рассвет», САПТЗТ «Рассвет», колгосп «Рассвет»), що не заперечується відповідачем у оскаржуваному рішенні.

Окрім того, вказаний факт підтверджується архівними довідками архівного відділу Глухівської міської ради Сумської області від 02.08.2022 №1087/04-03 (а.с.27), від 04.07.2022 №897/04-03 (а.с.30) та від 04.07.2022 №896/04-03 (а.с.31).

У даному випадку не є спірним загальний страховий стаж позивача на посаді тракториста у ТОВ «Рассвет». Відповідно до розрахунку стажу, період роботи на посаді тракториста в ТОВ «Рассвет» зараховано відповідачем до загального стажу, що підтверджується розрахунком страхового стажу позивача.

Відповідно до положень частин 2, 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 року - на підставі документів та порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Отже, за наявності належним чином оформленої трудової книжки за відповідних записів у ній, але відсутності будь-яких інших уточнюючих довідок, не спростовує наявність у особи стажу роботи, що дає право на пенсію за віком. Жодних зауважень щодо оформлення такої трудової книжки та здійснених відповідних записів у ній, яка надавалася позивачем до територіального органу пенсійного фонду відповідачем не надано, відсутні такі посилання і в оспорюваному рішенні.

Таким чином, посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірних періодів у зв`язку із відсутністю уточнюючої довідки щодо особливого характеру роботи, суд вважає безпідставними, оскільки те, що позивач працював в спірні періоди на посаді, на якій надає право зарахувати стаж у пільговому обчисленні, що підтверджується записами в його трудовій книжці.

Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

Стосовно відсутності даних, що підтверджують характер виконуваних робіт трактористом, а, як наслідок, не зарахування вказаного стажу до пільгового, суд не може визнати обґрунтованим вказане твердженням, враховуючи наступне.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17 дійшов висновку, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування / призначення пенсії.

Таким чином, право позивача на зарахування спірного періоду до пільгового стажу не повинно бути обмежено закінченням термінів зберігання первинних документів на підприємстві чи з інших підстав. Відповідачем не доведено, що позивач не працював на посаді тракториста.

Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що трудовий стаж роботи позивача у період з 20.02.1988 по 01.04.2008 на посаді тракториста у ТОВ «Рассвет» (КСП агрофірма «Рассвет», САПТЗТ «Рассвет», колгосп «Рассвет») підтверджено доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема належним чином оформленою трудовою книжкою, а тому такий стаж підлягає зарахуванню до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області призначити позивачу пенсію з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, суд відмовляє в задоволенні таких вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Процедура подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" додатково деталізована нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі за текстом - Порядок №22-1).

Згідно з п.4.3 розділу IV Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Таким чином, суд доходить до висновку, що правова категорія «призначення пенсії» використовується законодавцем у розумінні прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України письмового рішення (як індивідуального акту) з приводу визнання за особою суб`єктивного права на одержання грошових платежів у галузі соціального страхування із визначенням розміру регулярного платежу у межах календарного місяця. А тому виданий ПФУ індивідуальний акт з приводу призначення пенсії одночасно охоплює як владне управлінське волевиявлення стосовно правової підстави пенсії, так і владне управське волевиявлення стосовно грошового виміру пенсії.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Згідно з п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам. Рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у яке не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня отримання їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно практики Європейського суду, в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби забезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні та враховуючи те, що ГУ ПФУ в Одеській області, рішення якого оскаржується позивачем (фактично відповідно до його реквізитів), не проводився розрахунок стажу позивача з урахуванням періодів, врахованих судом у даному рішенні, у суду відсутні підстави зобов`язувати інший територіальний орган повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком. А відтак, позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити позивачу пенсію за віком, задоволенню не підлягають.

Судом також враховується, що при розгляді даної справи, позивачем не оспорюється жодне інше рішення, ніж рішення від 26.09.2022 №88, яке прийнято ГУ ПФУ в Одеській області, а ні ГУ ПФУ в Сумській області, як помилково вважав позивач. Спірне рішення прийнято на підставі заяви позивача від 09.08.2022. У даному випадку територіальним органом було взагалі відмовлено у призначенні пенсії позивачу у зв`язку із відсутністю пільгового стажу.

Разом із тим, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог у відповідності до ст. 9 КАС України для повного захисту порушеного права позивача на зарахування періоду роботи на посаді тракториста у ТОВ «Рассвет», який не був зарахований відповідачем при прийнятті рішення від 26.09.2022 №88.

Враховуючи те, що заява позивача від 09.08.2022 була розглянута ГУ ПФУ в Одеській області, та саме зазначеним органом не зараховано стаж позивача, а також прийнято оспорюване рішення від 20.02.1988 по 01.04.2008, для повного захисту порушеного права позивача, суд у відповідності до ст. 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зазначає, що належним способом захисту порушених прав є скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.02.1988 по 01.04.2008, а також зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до пільгового стажу період роботи позивача з 20.02.1988 по 01.04.2008 за професією тракторист в ТОВ «Рассвет» (КСП агрофірма «Рассвет», САПТЗТ «Рассвет», колгосп «Рассвет») та зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 09.08.2022 з урахуванням спірного періоду до пільгового стажу позивача та прийняти рішення по суті заяви.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення, суд, окрім іншого, має вирішити, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У позовні заяві представник позивача просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складають: 992,40 грн. - сплачений судовий збір та 1500 грн. витрат на правничу допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вказаних вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження) та суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Осьмаковим Олександром Анатолійовичем (далі - адвокат, Осьмаков О.А.). Представник позивача просив стягнути з відповідача 992,40 грн. судового збору за подання позову та 1500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Адвокатом для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду було подано наступні документи: копію договору про надання правової допомоги від 06.10.2022, укладеного між адвокатом та позивачем (а.с.42-45, далі - Договір), розрахункову квитанцію про сплату позивачем 1500грн. (а.с.9), акт виконаних робіт (надання послуг від 06.10.2022 №02-10/22, а також свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.46).

Згідно п.п.1.1 Договору адвокат зобов`язується: надавати позивачу консультації з питань кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та податкового права: організовувати ведення претензійно-позовної роботи по матеріалам, що підготовлені Клієнтом; надавати Клієнту правовому допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (ведення справи); представляти інтереси позивача та здійснювати його захист в правоохоронних та контролюючих органах з питань, а позивач зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

Відповідно до п.2.4 Договору на підтвердження факту надання адвокатом позивачу правової допомоги відповідно до умов цього Договору складається акт приймання-передачі адвокатських послуг і направляється позивачу.

Згідно п.п.4.1 Договору вартість послуг адвоката є динамічною та може встановлюватись за домовленістю сторін в погодинній та /або твердій формі. Гонорар, сплачений адвокату, визначається актами виконаних робіт, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно п.п.4.3 Договору оплата підлягає перерахуванню позивачем на розрахунковий чи картковий рахунок адвоката або внесенню готівкою в касу адвоката.

Відповідно до акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 06.10.2022 адвокатом були виконані наступні роботи:

попереднє вивчення матеріалів, формування позиції та консультування;

опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, та вивчення судової практики;

- підготовка позовної заяви про визнання протиправною відмови та зобов`язання підготувати та направити довідки про розмір грошового забезпечення;

- складання процесуальних документів в процесі судового розгляду за необхідності,

що в грошовому виразі складає 1500 грн. (а.с.47).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 06.10.2023 (а.с.9) позивачем сплачено адвокату 1500 грн.

Вказані вище документи відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16 липня 1999 року №996-14 та підтверджують факт понесення витрат, які поніс позивач саме у цій справі (1500грн.).

Таким чином, розмір понесених позивачем витрат в ході судового розгляду справи підтверджується належними та допустимими в розумінні КАС України доказами.

Крім того, при вирішенні цього питання судом ураховується, що жодних заперечень чи клопотань щодо незгоди із заявленим до відшкодування розміром чи зменшення витрат на правничу допомогу відповідач до суду не надіслав.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про те, що за відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, не може оцінювати відповідність їх розміру критеріям, що передбачені у частині п`ятій статті 134 КАС України, та, відповідно, самостійно зменшувати розмір заявлених до відшкодування сум.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 червня 2022 року у справі №380/4759/21.

У зв`язку з цим вбачається стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 1500 грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Крім того, суд вважає за необхідне також стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 992,40грн., сплаченого позивачем за подання позовної заяви згідно квитанції (а.с.10).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії -задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.09.2022 №88 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 20.02.1988 по 01.04.2008 за професією тракторист в ТОВ «Рассвет» (КСП агрофірма «Рассвет», САПТЗТ «Рассвет», колгосп «Рассвет») для обчислення пільгового стажу для призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 09.08.2022 з урахуванням пільгового стажу період роботи з 20.02.1988 по 01.04.2008 за професією тракторист в ТОВ «Рассвет» (КСП агрофірма «Рассвет», САПТЗТ «Рассвет», колгосп «Рассвет») та прийняти рішення по суті заяви.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) суму судового збору в розмірі 992,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько