Справа № 400/9149/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2023 р. № 400/9149/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання протиправними та скасування приписів від 01.09.2021 № 90, № 90/1 і постанови від 14.09.2021 № 82,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (далі відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати припис відповідача від 01.09.2021 № 90 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, виданий позивачу; визнати протиправним та скасувати припис відповідача від 01.09.2021 № 90/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виданий позивачу; визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 14.09.2021 № 82 у справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач 01.09.2021 провів позапланову перевірку за місцем проживання позивача, за результатами якої склав акт № 134/2021, на підставі якого в подальшому виніс оскаржувані приписи та притягнув позивача до адміністративної відповідальності у виді штрафу. Позивач зазначає, що заперечує обставини, викладені в акті перевірки, а також не погоджується з оскаржуваними рішеннями відповідача, оскільки як на момент перевірки, так і на дату подання позовної заяви жодних будівельних робіт ним не проводилось, жодного будівництва на перевіреному відповідачем об`єкті (сарай та гараж) він не веде. Також позивач вказує, що сарай та гараж були збудовані задовго до набуття ним права власності на квартиру в будинку АДРЕСА_2 .

Ухвалою від 12.10.2021 суд відкрив провадження в адміністративній справі, постановив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження, установив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи та доказів, у тому числі відповідачу належно засвідчених копій всіх наявних документів, на підставі та з урахуванням яких був зроблений висновок про порушення позивачем вимог містобудівного законодавства, п`ятнадцять днів з моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, зазначаючи, що будівництво - це нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва, об`єкт будівництва - це будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури. Відповідач вказує, що в ході перевірки з виїздом на місце 18.08.2021 за адресою: АДРЕСА_2 ним установлено, що позивач виконує будівельні роботи з будівництва гаражу літ Е розмірами 5,9 м х 3,7 м та сараю літ Ж розмірами 5,9 м х 3,87 м. Відповідач зазначає, що на момент перевірки змуровані стіни з каменю та цегли, влаштована покрівля з металевого профільованого листа, встановлене металопластикове вікно та зовнішні металеві двері, розпочате виконане зовнішнього оздоблення фасаду, внутрішнє оздоблення будівель та ворота гаражу відсутнє. На підтвердження цього відповідач посилається на фотоматеріали за № 1, 2, 3, 4 та досліджені ним під час позапланової перевірки документи: договір дарування квартири від 23.05.2016 № 2-319, матеріали технічної інвентаризації ФОП ОСОБА_2 , інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.08.2021 №268793236, матеріали архівної справи КП ММБТІ, які отримані на запит управління від 03.08.2021 № 31082/22.01-15/21-2, лист департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 05.08.2021 № 31540/12.01-24/21-2, лист управління земельних ресурсів від 12.08.2021 № 32662/11.02-03/21-2, службову записку від 01.09.2021 № 342/22/01-14.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що висновок відповідача про порушення позивачем Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ґрунтується на припущеннях того, що позивачем було вчинено самочинне будівництво, яке не доведено жодними доказами.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205, статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

У період з 18.08.2021 по 01.09.2021 на підставі направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 12.08.2021 № 177 (а. с. 13), наказу від 12.08.2021 № 231 (а. с. 60) відповідач у присутності позивача провів позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті: „Виконання будівельних робіт (гараж літ Е та сарай літ Ж)» за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами перевірки відповідач 01.09.2021 склав акт № 134/2021 (а. с. 14-23), який позивач підписав із запереченнями. Копія акта вручена позивачу.

В акті перевірки зазначено таке.

У ході перевірки з виїздом на місце 18.08.2021 за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що ОСОБА_1 виконуються будівельні роботи з будівництва гаражу літ Е розмірами 5,9 м х 3,7 м та сараю літ Ж розмірами 5,9 м х 3,87 м. На момент перевірки змуровані стіни з каменю та цегли, влаштована покрівля з металевого профільованого листа, встановлене металопластикове вікно та зовнішні металеві двері, розпочате виконання зовнішнього оздоблення фасаду, внутрішнє оздоблення будівель та ворота гаражу відсутні.

В акті міститься посилання на фото за № 1, 2, 3, 4.

В акті зазначено, що під час позапланової перевірки були досліджені такі документи: договір дарування квартири від 23.05.2016 № 2-319; матеріали технічної інвентаризації ФОІІ ОСОБА_2 , інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.08.2021 № 268793236, матеріали архівної справи КП ММБТІ, які отримані на запит управління від 03.08.2021 № 31082/22.01-15/21-2, лист департамент архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 05.08.2021 № 31540/12.01-24/21-2, лист управління земельних ресурсів від 12.08.2021 № 32662/11.02-03/21-2, службова записка від № 01.09.2021 № 342/22/01-14.

В акті, серед іншого, вказано, що „Як вбачається з довідки КП ММБТІ, ще під час технічної інвентаризації 19.04.2018 року, було встановлено, що гараж літ Е та сарай літ Ж є самочинно збудованими. При цьому потрібно врахувати, що на момент проведення позапланової перевірки будівельні роботи на вищезазначених об єктах тривають.

В акті зазначено, що позивач допустив такі порушення містобудівного законодавства: здійснення будівництва гаражу та сараю без відповідних документів, які дають право на виконання будівельних робіт та без набуття права власності або користування земельною ділянкою; виконання будівельних робіт без належно розробленої та затвердженої проектної документації; незабезпечення здійснення технічного нагляду особою, яка має кваліфікаційний сертифікат; неоформлення та відсутість виконавчої документації, в тому числі загального і спеціального журналів робіт, актів прихованих робіт.

Акт підписаний заступником начальника управління ДАБК ММР.

Позивач підписав акт із запереченнями, зазначивши: „Я ОСОБА_1 не згоден з даною постановою так как на момент перевірки і до цього часу не яких будівельних робіт не виконувалося.

01.09.2021 відповідач виніс припис № 90 (а. с. 24) про зупинення виконання будівельних робіт на об`єкті „Виконання будівельних робіт (гараж літ Е та сарай літ Ж за адресою: АДРЕСА_2 до усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Термін виконання визначений як „негайно.

Припис обгрунтований наявністю порушень, виявлених позаплановою перевіркою на об`єкті за адресою: АДРЕСА_2 .

01.09.2021 відповідач виніс припис № 90/1 (а. с. 25-26), яким вимагав від позивача:

- вжити заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті „Виконання будівельних робіт (гараж літ Е та сарай літ Ж) за адресою: АДРЕСА_2 шляхом забезпечення здійснення на об`єкті технічного нагляду особою, яка має кваліфікаційний сертифікат. Термін виконання установлений до 14.09.2021.

- усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та будівельних норм на об єкті «Виконання будівельних робіт (гараж літ Е та сарай літ Ж) за адресою: АДРЕСА_2 » шляхом розроблення та затвердження належним чином проектної документації для виконання будівельних робіт та складання виконавчої документації. Термін виконання установлений до 01.10.2021.

- вжити заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті «Виконання будівельних робіт (гараж літ Е та сарай літ Ж) за адресою: АДРЕСА_2 » шляхом оформлення документів, які дають право на виконання будівельних робіт. Термін виконання установлений до 01.11.2021.

- у разі невиконання пункту 3 цього припису усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та будівельних норм на об`єкті «Виконання будівельних робіт (гараж літ Е та сарай літ Ж) за адресою: АДРЕСА_2 » шляхом знесення самовільно побудованих гаражу літ Е та сараю літ Ж. Термін виконання установлений до 01.11.2021.

01.09.2021 відповідач склав відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 27-28) за частинами першою, п`ятою, тринадцятою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначивши, що в порушення вимог частини четвертої статті 26, пункту частини першої cтатті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності, статті 9, частини другої статті 11 Закону України «Про архітектурну діяльність», пунктів 4.8, 7.2, 8.4.1 ДБН А.3.1-5-2016 «Організація будівельного виробництва» ОСОБА_1 виконуються будівельні роботи з будівництва гаражу літ Е розмірами 5,9 м х 3,7 м та сараю літ Ж розмірами 5,9 м х 3,87 м.

У протоколі позивач навів свої пояснення (а. с. 27, зворот), зазначивши: „Я ОСОБА_1 не згоден з даною постановою та приписом так как на момент перевірки і до цього часу мною не яких будівельних робіт не виконувалося.

07.09.2021 позивач подав відповідачу письмові заперечення (а. с. 35-37) на протокол про адміністративне правопорушення, в яких зазначив, що жодних будівельних робіт на об`єкті сарай літ Ж та гараж літ Е з боку ОСОБА_1 не проводиться та ніколи не проводилося. Посилаючись на технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 та викопіювання зі схематичного плану кварталу № 177, позивач зазначив у запереченнях, що об`єкти, про які йдеться у протоколі, а саме: сарай літ Ж та гараж літ Е, були збудовані в 1987 та 1989 роках відповідно. Позивач вказав, що наразі здійснює лише поточний ремонт давно збудованих приміщень, до будівництва яких він не має жодного відношення. Позивач стверджував, що жодних дій з будівництва, за які може наступати відповідальність, ним не здійснювалося. Позивач наголошував, що жодних належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження здійснення ним будівництва/будівельних робіт (процес зведення нових, реконструкція, капітальний ремонт, технічне переоснащення об`єктів будівництва) в матеріалах справи не міститься, а позивачем категорично заперечується.

14.09.2021 відповідач виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення № 82 (а. с. 29-30), якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 17 000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною тринадцятою статті 96 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме: незабезпечення здійснення на об`єкті будівництва технічного нагляду особою, яка має кваліфікаційний сертифікат.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з винесенням відповідачем приписів про усунення позивачем порушень містобудівного законодавства, наявність яких позивач категорично заперечує, та притягненням позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за дії, вчинення яких позивач також категорично заперечує, а саме: виконання будівельних робіт з будівництва гаражу та сараю за адресою: АДРЕСА_2 .

Розв`язуючи спір між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 3.2 розділу 3 „Терміни та визначення понять ДБН А.2.2-3-2014, будівництво це нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва.

Отже, у цій справі належить з`ясувати, чи здійснював позивач на зазначеному вище об`єкті будівельні роботи тобто нове будівництво, реконструкцію, капітальний ремонт, технічне переоснащення гаражу та сараю за адресою: АДРЕСА_2 .

За приписами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За такого відповідач мав обов`язок довести виконання позивачем робіт з будівництва гаражу та сараю за адресою: АДРЕСА_2 (нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення).

Щодо здійснення позивачем нового будівництва об`єктів (сараю, гаражу) за адресою: АДРЕСА_2 .

Вищезгадані гараж і сарай зазначені в інформації (а. с. 31) про об`єкт нерухомого майна (квартири АДРЕСА_3 , право власності на який зареєстровано за позивачем) та відображені в технічному паспорті (а. с. 32-34) на квартиру АДРЕСА_3 , виготовленому КП „Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації станом на 19.04.2018 за замовленням позивача. У техпаспорті зазначені роки побудови цих об`єктів 1989 та 1987 відповідно (а. с. 34, зворот).

Суд бере до уваги дані технічного паспорту лише як джерела відомостей про рік побудови сараю та гаражу.

Право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстроване за позивачем 23.05.2016, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.03.2021 № 248316478 (а. с. 31). Як підстава для реєстрації права власності на квартиру у витязі зазначений договір дарування квартири від 23.05.2016.

У відзиві на позовну заяву відповідач, посилаючись на певну довідку КП „ММБТІ (копії якої суду не надав) зазначає, що гараж збудований у 2014 році, а сарай у 2011 році.

Ураховуючи наведене в сукупності, суд установив, що гараж і сарай збудовані як нові об`єкти до дати реєстрації за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_3 .

На підставі вищенаведеного відсутні підстави вважати, що нове будівництво таких об`єктів здійснено позивачем.

Щодо здійснення позивачем реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення об`єктів (сараю, гаражу) за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з ухвалою суду від 11.10.2021, відповідач повинен був надати суду належно засвідчені копії всіх наявних документів, на підставі та з урахуванням яких був зроблений висновок про порушення позивачем вимог містобудівного законодавства.

В акті перевірки міститься посилання на дослідження відповідачем таких документів: договір дарування квартири від 23.05.2016 № 2-319; матеріали технічної інвентаризації ФОІІ ОСОБА_2 , інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.08.2021 № 268793236, матеріали архівної справи КП ММБТІ, які отримані на запит управління від 03.08.2021 № 31082/22.01-15/21-2, лист департамент архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 05.08.2021 № 31540/12.01-24/21-2, лист управління земельних ресурсів від 12.08.2021 № 32662/11.02-03/21-2, службова записка від № 01.09.2021 № 342/22/01-14.

Із зазначених доказів відповідач надав суду лише копію службової записки від № 01.09.2021 № 342/22/01-14, копію листа управління земельних ресурсів від 12.08.2021 № 32662/11.02-03/21-2, копію листа департамента архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 05.08.2021 № 31540/12.01-24/21-2.

Копії договору дарування квартири від 23.05.2016 № 2-319, копії матеріалів технічної інвентаризації ФОІІ ОСОБА_2 , копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.08.2021 № 268793236, копії матеріалів архівної справи КП ММБТІ, отриманих на запит відповідача від 03.08.2021 № 31082/22.01-15/21-2, відповідач суду не надав, тим самим не виконав обов`язок, покладений на нього частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в частині подання суду суб`єктом владних повноважень усіх наявних у нього документів та матеріалів, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач подав до суду також копії фотографій, зроблених під час проведення перевірки, копію звернення громадянина, що стало підставою для проведення перевірки, та копію листа Управління ДАБІ у Миколаївській області від 26.07.2021, яким це звернення направлене на розгляд відповідача.

В обгрунтування заперечень проти позовних вимог відповідач вказує на виконання позивачем будівельних робіт і посилається на акт перевірки від 01.09.2021 № 134/2021.

Суд не має підстав вважати акт перевірки від 01.09.2021 № 134/2021 достатнім і достовірним доказом виконання позивачем будівельних робіт, оскільки акт перевірки підписаний позивачем із запереченнями, в яких позивач стверджує, що не вів і не веде жодного будівництва. За таких умов здійснення позивачем будівництва мало підтверджуватися також іншими доказами.

Відповідач не подав суду усіх документів, на дослідження яких посилається в акті від 01.09.2021 № 134/2021, незважаючи на вимоги ухвали від 11.10.2021 про їх подання.

Надані відповідачем фотоматеріали не містять відомостей про здійснення позивачем будівельних робіт, у тому числі зображення людей, які б виконували будівельні роботи, будівельних матеріалів, інструментів та інших ознак того, що позивач проводить реконструкцію, капітальний ремонт, технічне переоснащення гаражу (літ Е) та сараю (літ Ж).

Звернення, на підставі якого призначена перевірка позивача, не є належним доказом виконання позивачем будівельних робіт на об`єкті.

Відповідач не подав суду жодного доказу, який би одночасно відповідав вимогам щодо належності, допустимості, достовірності та достатності, на підтвердження здійснення позивачем реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення об`єктів перевірки гаражу (літ Е) та сараю (літ Ж).

Отже, відповідач не довів обставину, на яку він посилався в обгрунтування заперечень проти позовних вимог.

Щодо протиправності оскаржуваних приписів та постанови відповідача.

Оскаржувані приписи від 01.09.2021 № 90 про зупинення підготовчих та будівельних робіт та від 01.09.2021 № 90/1 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил винесені на підставі такої обставини, як здійснення позивачем будівництва гаражу (літ Е) та сараю (літ Ж).

Зазначена обставина є недоведеною відповідачем та не підтверджується зібраними у справі доказами.

У зв`язку з цим оскаржувані приписи не відповідають вимозі обгрунтованості (частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України), оскільки прийняті за відсутності достатніх доказів факту здійснення позивачем будівельних робіт.

Крім того, суд вказує на таке.

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем пункту 1 частини першої статті 34 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI „Про регулювання містобудівної діяльності (далі Закон № 3038-VI), відповідно до якої замовник має право виконувати будівельні роботи після: направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу (далі - інспекції державного архітектурно-будівельного контролю) за місцезнаходженням об`єкта будівництва - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України

Отже, ця норма передбачає умови виконання замовником будівельних робіт.

Необхідно визначити, чи є позивач замовником у розумінні чинного на час перевірки законодавства.

За нормами статті 1 Закону України від 20.05.1999 № 687-XIV „Про архітектурну діяльність (далі Закон № 687-XIV), термін "замовник будівництва" вживається в цьому Законі у значенні, наведеному в Законі України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин), замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

У справі відсутні відомості про те, що позивач подавав заяву про намір забудови території, тому він не є замовником, що означає незастосовність до нього вимог пункту 1 частини першої статті 34 Закону № 3038-VI.

В акті перевірки зазначено про те, що позивач виконує будівельні роботи без належно розробленої та затвердженої проектної документації, що є порушенням вимог статті 9 Закону № 687-XIV, пунктів 7.2, 8.4.1 ДБН А.3.1-5-2016 „Організація будівельного виробництва.

У статті 9 Закону № 687-XIV зазначено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до пунктів 7.2, 8.4.1 ДБН А.3.1-5-2016, будівельні роботи на об`єкті будівництва мають здійснюватись на підставі декларативно-дозвільних документів на їх виконання у відповідності з вимогами законодавства. Під час вхідного контролю проектної документації проводиться перевірка її комплектності, технологічності проектних рішень, відповідності умовам виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва тощо.

Як вказано вище, поданими відповідачем доказами не підтверджується здійснення позивачем будівельних робіт.

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем статті 11 Закону № 687-XIV, відповідно до якої, під час будівництва об`єкта архітектури здійснюється авторський та технічний нагляд. Технічний нагляд забезпечується замовником та здійснюється особами, які мають кваліфікаційний сертифікат.

Як суд установив вище, позивач не є замовником у розумінні містобудівного законодавства, тому дія статті 11 Закону № 687-XIV на нього не поширюється.

За змістом акта вбачається, що відповідач вважає позивача і замовником, і підрядником. В акті перевірки зазначено, що під час виконання позивачем будівельних робіт не оформлена та відсутня виконавча документація, в тому числі загальний та спеціальні журнали робіт, акти прихованих робіт, що є порушенням пункту 4.8 ДБН А.3.1-5-2016, відповідно до якого за результатами виконаних будівельних робіт має бути оформлена виконавча документація.

За нормами 3.2.4 ДБН А.3.1-5-2016, виконавча документація це документація, яка засвідчує особливості виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва, відображає методи та умови їх виконання, підтверджує фактичні параметри їх результатів.

За умови недоведеності відповідачем виконання позивачем будівельних робіт, відсутні підстави вважати його підрядником в розумінні містобудівного законодавства та поширювати на нього обов`язок оформлення виконавчої документації.

На підставі зазначеного вище суд дійшов висновку про визнання протиправними та скасування приписів відповідача від 01.09.2021 № 90 та від 01.09.2021 № 90/1.

Постановою від 14.09.2021 № 82 відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 17 000 грн за частиною тринадцятою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення за незабезпечення на об`єкті будівництва технічного нагляду особою, яка має кваліфікаційний сертифікат.

Частина тринадцята статті 96 Кодексу України про адміністративні правоворушення передбачає адміністративну відповідальність за незабезпечення замовником здійснення технічного нагляду, якщо такий нагляд є обов`язковим згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до статті 11 Закону № 687-XIV, під час будівництва об`єкта архітектури здійснюється авторський та технічний нагляд. Технічний нагляд забезпечується замовником та здійснюється особами, які мають кваліфікаційний сертифікат.

За нормами статті 1 Закону № 687-XIV, термін "замовник будівництва" вживається в цьому Законі у значенні, наведеному в Законі України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Як зазначено вище, згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин), замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

У справі відсутні докази подання позивачем відповідної заяви про намір щодо забудови території, тому він не підпадає під визначення замовника, наведене в пункті 4 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI.

Замовник будівництва є спеціальним суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною тринадцятою статті 96 Кодексу України про адміністративні правоворушення. Тобто особа, яка не є замовником у розумінні Закону № 3038-VI, не може бути притягнута до адміністративної відповідальності на підставі частини тринадцятої статті 96 Кодексу України про адміністративні правоворушення.

Крім того, відповідач не довів наявності події адміністративного правопорушення, тобто незабезпечення технічного нагляду на об`єкті будівництва особою, яка мала такий обов`язок.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, до яких належить відповідач.

Протокол про адміністративне правопорушення від 01.09.2021 суд не приймає як доказ, оскільки зазначена в ньому обставина здійснення позивачем будівельних робіт не підтвердилася від час судового розгляду.

Як вказав суд вище, відповідач не довів обставину здійснення позивачем на об`єктах гараж (літ Е) та сарай (літ Ж) нового будівництва або реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення уже збудованих об`єктів.

На підставі вищенаведеного суд дійшов переконання про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною тринадцятою статті 96 Кодексу України про адміністративні правоворушення.

Відповідно до статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення та є підставою для його закриття.

Ураховуючи зазначене, керуючись пунктом 3 частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 14.09.2021 № 82 та закриття справи про адміністративне правопорушення.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти посилань позивача на технічний паспорт, зазначаючи, що право на власності не може виникати на підставі технічного паспорту.

Суд погоджується з таким твердженням відповідача, але вказує, що у цій справі не належить з`ясовувати, чи набув позивач в установленому порядку право власності чи користування на вищезгадані сарай і гараж.

Підставою винесення спірних приписів і постанови є виконання позивачем будівельних робіт з порушеннями містобудівного законодавства. Позивач заперечує як таке виконання ним відповідних робіт, тому в цій справі належало передусім установити, чи проводилося позивачем будівництво в розумінні ДБН А.2.2-3-2014, тобто нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва.

Суд дійшов висновку про недоведеність виконання позивачем будівельних робіт на таких об`єктах.

Сторони визнають, що ці об`єкти (гараж і сарай) перебувають у володінні позивача.

За умови недоведеності обставини здійснення позивачем будівельних робіт, для цілей розв`язання спору між сторонами немає потреби установлювати, чи грунтується володіння позивача цими об`єктами на певному юридичному праві (титулі). Так само у цій справі не підлягає до з`ясування, чи є зазначені об`єкти самочинно збудованими.

Отже, позов належить задовольнити.

Судові витрати у справі становить судовий збір, сплачений позивачем за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в сумі 2 724 грн, який, на підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 8 000 грн.

За нормами частин третьої, четвертої статті 134 Кодексу адміністратвного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, позивач зазначає у позовній заяві, що „гонорар адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому вигляді, не потребує детального опису.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 8 000 грн позивач подав до суду:

- витяг з договору про надання правової допомоги від 23.09.2021 щодо повноважень адвоката. Відомостей про предмет договору (в тому числі посилань на предмет спору у справі № 400/9149/21) та розмір гонорару адвоката витяг з договору не містить;

- ордер від 24.09.2021 ВЕ № 1047493 на надання правничої (правової) допомоги;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;

- квитанцію до прибуткового касового ордера від 23.09.2021 на суму 8 000 грн. У рядку „підстава квитанції зазначено: „надання правничої допомоги в Миколаївському окружному адміністративному суді, представництво інтересів за позовом до Управління ДАБК ММР. Посилань на договір про надання правничої допомоги, на предмет спору у справі № 400/9149/21 у квитанції немає.

Як зазначав суд вище, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Заявивши вимогу про відшкодування судових витрат в сумі 8 000 грн, позивач посилається на узгоджений в договорі фіксований розмір гонорару адвоката. Зазначену обставину позивач не довів, зокрема, не подав копії договору про надання правової допомоги або витягу з такого договору, який би містив відомості про умови оплати послуг адвоката.

У постанові від 09.12.2021 у справі № 922/3812/19 Верховний Суд вказав, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Позивачем наданий витяг з договору про надання правничої допомоги, який підтверджує повноваження адвоката, але не містить відомостей про предмет договору та розмір гонорару адвоката. Витяг не містить відомостей, які б свідчили про те, що вартість правової допомоги адвоката, що надавалася у цій справі (за позовом про визнання протиправними та скасування спірних приписів і постанови), становить 8 000 грн.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Позивач не надав достатнього документального підтвердження понесення відповідних витрат, оскільки не надав договору про надання правової допомоги, акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Оскільки позивач не довів, що гонорар адвоката узгоджений у фіксованій сумі, позивач повинен був також подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Такого опису також не подано.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Поданими позивачем доказами не підтверджується дійсність понесених ним витрат у сумі 8 000 грн за надання правової допомоги саме у цій справі.

Ураховуючи вищесказане, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача не належить стягувати на користь позивача 8 000 грн, заявлених ним як витрати на професійну правнчиу допомогу адвоката.

Керуючись статями 2, 9, 19, 77, 139, 241-243, 246, 250, 255, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 41256954) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати припис Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради від 01.09.2021 № 90 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, виданий ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати припис Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради від 01.09.2021 № 90/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виданий ОСОБА_1 .

4. Скасувати постанову Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради від 14.09.2021 № 82 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною тринадцятою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, 41256954) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 2 724 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна