Справа № 320/2723/23
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
13 лютого 2023 року Київ № 320/2723/23
Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся через електронний кабінет до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив суд: зобов`язати відповідача відшкодувати позивачу упущену вигоду у вигляді не отриманих доходів заробітної плати за 12 місяців з урахуванням надбавок та одноразових виплат на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань; визнати дії службовця відповідача неправомірними; стягнути з відповідача на користь позивача моральну (не майнову) шкоду, що була йому завдана, у розмірі 400 000, 00 грн.

Позовна заява сформована в системі «Електронний суд» 02.01.2023 та зареєстрована в суді 08.02.2023.

Згідно із частиною другою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

У цьому випадку, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі та здійснюючи перевірку щодо підсудності цієї справи адміністративному суду, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом публічно-владних управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

При цьому суд звертає увагу, що частиною п`ятою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Крім того суд зазначає, що спір щодо зобов`язання вчинити певні дії Військовою частиною НОМЕР_1 вже було заявлено позивачем в іншій справі (№ 464/2899/22), про що зазначено позивачем у позовній заяві.

Відповідно до ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 01.12.2022 у справі № 464/2899/22 про відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України, у зв`язку з поданням позивачем заяви про залишення позову без розгляду.

У той же час, з ЄДРСР судом установлено, що у справі № 464/2899/22 Сихівським районним судом м. Львова 18.10.2022 було також постановлено ухвалу, якою у задоволенні клопотання представника відповідача Військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у справі було відмовлено. Постановляючи вказане судове рішення суд виходив із того, що вказаний спір не пов`язаний з оскарженням дій суб`єкта владних повноважень та/або проходженням публічної служби, оскільки предметом спору було відшкодування моральної шкоди, завданої, на думку позивача, діями військовослужбовця А0284. При цьому, позовні вимоги про визнання протиправними будь-яких дій відповідача як суб`єкта владних повноважень були відсутні.

Зі змісту позовної заяви від 02.01.2023 слідує, що предметом цього позову фактично є стягнення з відповідача моральної шкоди, яка була завдана Військовою частиною НОМЕР_1 . При цьому позовні вимоги щодо визнання дій службовця відповідача неправомірними не можуть уважатися позовними вимогами у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не містять чіткості та зрозумілості, що дозволяло суду встановити предмет спірних правовідносин у цій частині.

Щодо вимоги про відшкодування позивачу упущеної вигоди у вигляді не отриманих доходів заробітної плати за 12 місяців з урахуванням надбавок та одноразових виплат на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, суд зазначає, що відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди врегульовані нормами цивільного законодавства, зокрема, статтею 22 ЦК України.

Таким чином, суд уважає, що жодних інших позовних вимог у цій позовній заяві, окрім відшкодування моральної шкоди, а також упущеної вигоди у вигляді не отриманих доходів заробітної плати позивачем не заявлено.

У позові позивач стверджував, що згідно з наказом № 83 від 08.03.2022, копію якого ОСОБА_1 до позову не надав, він був призваний на посаду такелажника відповідача та повинен був проходити військову службу до закінчення визначеного строку. Позивач зазначав, що до закінчення встановленого строку у зв`язку з самовільними діями службовця відповідача відмовлено у подальшій службі та було зроблено запис у його військовому квитку серії НОМЕР_2 «про помилковість запису».

Суд констатує, що не є предметом цього спору прийняття позивача на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, оскільки зміст прохальної частини позовної заяви не містить вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з військової служби та поновлення на публічній службі.

Не є предметом цього спору й незгода позивача із записом у військовому квитку серії НОМЕР_2 «про помилковість запису».

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 стверджував, що своїми діями відповідач спричинив позивачу збитки та відмовився добровільно їх відшкодовувати, у зв`язку із чим позивач звернувся із цим позовом до суду з проханням стягнути з відповідача збитки, а саме упущеної вигоди у вигляді не отриманих реальних доходів заробітної плати за безпідставне звільнення зі служби достроково. Такими же діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди.

Законодавче обґрунтування позову із посиланням на нормативно-правові акти позивачем визначено статті 22, 23, 82, 1167, 1172, 1174 ЦК України із посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у цивільній справі № 216/3521/16-ц.

Так, частинами першою, другою статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного прав, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою.

Крім того, стаття 23 ЦК України визначає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі відповідно до пункту 3 цієї статті у разі душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на положення статей 1 та 15 Цивільного процесуального кодексу України, статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не вважається публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування та суб`єктом приватного права - фізичною особою, в якому фізична особа звернулася до суду за захистом права не публічного, а цивільного, зокрема, права на відшкодування завданої шкоди. У такому випадку це спір про цивільне право.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди та упущеної вигоди у вигляді не отриманих доходів заробітної плати мають вирішуватись судом за правилами цивільного законодавства України, з огляду на те, що позивач не просить у цій позовній заяві вирішити публічно-правовий спір, у тому числі й щодо прийняття позивача на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною п`ятою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Частиною шостою цієї статті передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На виконання вимог вказаної норми необхідно зазначити, що розгляд такої справи віднесено до відповідного місцевого суду.

За таких обставин спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

У разі, якщо позивачем у позові з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень (Військовою частиною НОМЕР_1 ) буде заявлена вимога, яка має ознаки публічно-правового характеру, зокрема, щодо прийняття позивача на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби або оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у сфері публічно-правових відносин, такий спір набуде ознак публічно-правового.

У постанові Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 362/643/21 сформульовано висновок, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби належать до юрисдикції адміністративних судів.

Спір щодо гарантованого державою грошового забезпечення позивача як військовослужбовця (солдата) відповідної військової частини стосується проходження публічної (військової) служби, а тому правовідносини сторін є адміністративно-правовими.

Такі вимоги слід вирішувати за правилами адміністративного судочинства. Проте ОСОБА_1 такі вимоги не заявлялись.

Отже, оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди та упущеної вигоди у вигляді неотримання доходів не заявлені разом із вимогою вирішити публічно-правовий спір, тому ці вимоги позивача не належать до юрисдикції адміністративного суду.

У цьому ж випадку, з урахуванням заявлених позивачем вимог та характеру спірних правовідносин, спір стосуються захисту цивільного права позивача, що унеможливлює його розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Окремо суддя звертає увагу, що з аналогічних предмета та підстав позивачеві було відмовлено у відкритті провадження у справі № 640/9573/22, про що Окружним адміністративним судом міста Києва 30.06.2022 було постановлено відповідну ухвалу, що набрала законної сили 30.06.2022.

У силу вимог статей 44 та 45 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Наведене свідчить про зловживання процесуальними правами, оскільки позивач мав намір отримати судове рішення з того самого предмета та з тих же підстав, що у справі № 640/9573/22, в якій було відмовлено у відкриття провадження у справі.

Частиною третьою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Оскільки позовна заява з додатками у паперовому вигляді до суду не подавалась, а сформована в системі «Електронний суд», суд обмежується лише процесуальним рішенням про відмову у відкритті провадження без надсилання позивачу позовної заяви та усіх доданих до неї матеріалів.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтями 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:
відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 320/2723/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Шевченко А.В.