Справа № 480/6648/22
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2023 року Справа № 480/6648/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6648/22 за позовом Комунального підприємства "Буринь-теплосервіс" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Комунальне підприємство "Буринь-теплосервіс" (далі - позивач) звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспортів особі Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області (далі - відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19.09.2022 № 342043.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.08.2022 старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контрою) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті Самарою К.В. та головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області, на 42 кілометрі автомобільної дороги Е 1910 «Конотоп-Чумакове» в м. Буринь зупинено автобус марки ЗАЗ д.н. НОМЕР_1 , належний КП «Буринь-теплосервіс», під керуванням водія ОСОБА_1 та проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
За результатами проведеної перевірки зазначеними працівниками відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті 12.08.2022 складено акт за № 314568 про встановлення порушень під час перевезення пасажирів на регулярному приміському маршруті «Буринь-Біжівка», про те, що начебто на момент перевірки були відсутні схема маршруту та розклад руху, затверджений організатором перевезень, чим порушено ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».
На переконання позивача, зазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню з наступних підстав.
Позивач стверджує, що 12.08.2022 ОСОБА_1 , керуючи автобусом марки ЗАЗ д.н. НОМЕР_1 за маршрутом м. Буринь - с. Біжівка, по автомобільній дорозі Конотоп-Чумакове Т 1910 на 42 км., був зупинений працівниками відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Самарою К.В. та ОСОБА_2 . На вимогу останніх водієм було надано до огляду копію паспорту приміського автобусного маршруту № 7 «м. Буринь- с.Біжівка». Працівники відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області оглянули зазначені документи та повернули їх водію, після чого останній прослідував за маршрутом. При тому водію автобуса не було повідомлено про факт встановлення порушень, не зроблено запис про проведення перевірки у подорожньому листі автобусу та встановлення фактів порушень, засвідчений підписом посадової особи про результати перевірки транспортного засобу із зазначенням її дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення, як то вимагає п. 21 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті № 1567, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006р. № 1567 (далі - Порядок № 1567).
Крім того, позивач зауважує , що в акті перевірки від 12.08.2022 № 314568 відсутній підпис водія автобусу ОСОБА_1 , його пояснення, при тому до змісту акту посадовою особою, що його склала, не внесено запису про відмову посадової особи суб`єкта господарювання чи водія транспортного засобу від підписання акту перевірки, та дачі пояснень з приводу встановлених порушень, що є у свою чергу порушенням п. 22 Порядку № 1567.
Ухвалою суду від 11.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою суду від 11.10.2022 у задоволенні заяви Комунального підприємство "Буринь-теплосервіс" про забезпечення позову відмовлено.
15.11.2022 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що приписи статті 39 Закону України Закону України «Про автомобільний транспорт» зобов`язують водія автобуса мати при собі та пред`являти на вимогу, зокрема, схему маршруту, розклад руху. Проте, долучені до матеріалів адміністративного позову документи не свідчать про пред`явлення всіх визначених вище документів на момент складання акта про проведення перевірки.
Відсутність необхідних документів (в даному випадку схема маршруту, розклад руху), визначеного положеннями ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» та Порядку № 1567, на момент проведення рейдової перевірки, знайшло своє відображення в акті від 12.08.2022 № 314568.
Оскільки на момент проведення перевірки схема маршруту та розклад руху були відсутні (що не заперечується позивачем), то виявлені у позивача під час перевірки порушення, зафіксовані в акті, становлять склад господарського правопорушення, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", і тягнуть накладання штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відтак, постанова № 3432043 від 19.09.2022, складена на підставі акта № 314568, за порушення ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" є правомірною.
Стосовно ж відсутності в акті перевірки підпису водія представник відповідача зауважив, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що КП «Буринь-теплосервіс» є юридичною особою та здійснює виробничу і комерційну діяльність з метою отримання відповідного прибутку. Метою діяльності підприємства є задоволення потреб територіальної громади в продукції та послугах підприємства, одержання прибутку, та на основі одержаного прибутку реалізація соціальних та економічних інтересів працівників підприємства. Основним видом економічної діяльності КП «Буринь-теплосервіс» є 36.00 Забір, очищення та постачання води.
Вказані обставини підтверджуються статутом КП «Буринь-теплосервіс» (а.с. 7-16) та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 17).
12.08.2022 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області, на 42 кілометрі автомобільної дороги Е 1910 «Конотоп-Чумакове» в м. Буринь зупинено автобус марки ЗАЗ д.н. НОМЕР_1 , належний КП «Буринь-теплосервіс», під керуванням водія ОСОБА_1 , та проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
За результатами проведеної перевірки зазначеними працівниками відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті 12.08.2022 складено акт проведення перевірки одержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 314568, яким виявлено наступне порушення: "під час перевезення пасажирів по регулярному приміському маршруту "Буринь - Біжівка" на момент перевірки відсутні схема маршруту та розклад руху, затверджений організатором перевезень, чим порушено ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт»" (а.с. 76).
Для участі у розгляді справи про порушення транспортного законодавства представник позивача не прибув, справу розглянуто за його відсутності.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Згідно із пунктом 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Таким чином, відділ державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті здійснює функції з управління автомобільними дорогами загального користування та має право вимагати дотримання законодавчих та нормативних актів з питань дорожнього руху.
Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001, відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Статтею 6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти. Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства. Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
На виконання вимог статті 6 Закону № 2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.
Згідно із пунктом 2 Порядку № 1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Пунктом 3 Порядку № 1567 визначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно із п. 12 14 Порядку №1567, рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.
Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.
Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку № 1567.
Згідно із пунктом 22 Порядку № 1567 у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.
Приписами п. 21 Порядку № 1567 встановлено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
Між тим, в порушення вищенаведених вимог чинного законодавства, посадовими особами відповідача не було здійснено жодного запису у дорожньому листі про результати перевірки транспортного засобу із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та проставлення своїх підписів, що в свою чергу, свідчить про нездійснення посадовими особами відповідача перевірки дотримання перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт (у розумінні положень чинного законодавства).
Суд зазначає, що перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, визначений статтею 39 Закону № 2344-III.
Так, частиною 1 цієї статті встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Згідно із частиною другою 39 Закону № 2344-III визначено документи для регулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;
для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.
Відсутність у перевізника або незабезпечення водія автобуса переліченими документами, є підставою для застосування до перевізника штрафних санкцій відповідно до абзацу 3 частини 1статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Матеріалами справи встановлено, що підставою для складання акту стала відсутність у позивача розкладу та схеми руху відповідного транспортного засобу, зазначених в акті перевірки.
Згідно із пунктом 1.3 Порядку № 278 автомобільний перевізник повинен забезпечити: водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху.
У паспорті маршруту зазначають назву маршруту, яка складається з назв початкового та кінцевого пунктів маршруту (зупинок), а для приміських, міжміських автобусних маршрутів загального користування - з назв автостанцій, у разі їх відсутності - з назв зупинок, передбачених розкладом руху.
Згідно із пунктом 4.1 Порядку № 278 паспорт автобусного маршруту регулярних спеціальних перевезень оформлюється на строк дії договору про перевезення пасажирів між замовником послуг та перевізником.
Пунктом 4.2 Порядку № 278 передбачено, що у разі продовження строку дії договору про перевезення паспорт маршруту регулярних спеціальних перевезень переглядається комісією, зазначеною в пункті 2.9 розділу II цього Порядку, на відповідність умовам перевезень. За результатами перегляду комісія складає акт про можливість подальшого застосування паспорта, який підшивається до паспорта маршруту.
Відповідно до пункту 5.1 Порядку № 278 паспорт маршруту регулярних перевезень перевізника, який за результатами конкурсу не отримав права на обслуговування маршруту або з яким розірвано договір про організацію перевезень чи анульовано дозвіл на перевезення пасажирів, є нечинним.
Суд наголошує, що в паспорті № 7 приміського автобусного маршруту регулярних перевезень "м. Буринь - с. Біжівка" від 04.08.2022, копія якого міститься в матеріалах справи, наявна схема руху транспортного засобу та розклад руху по вказаному маршруту (а.с. 33 - 46).
Суд зазначає, що розклад руху є складовою частиною паспорту маршруту, який містить інформацію щодо графіку руху автобусів за маршрутом визначеному у схемі маршруту та характеристики маршруту, при цьому, розклад повинен відповідати вимогам законодавства.
Отже, наявність у позивача на час перевірки такого паспорту свідчить і про наявність схеми руху транспортного засобу та розкладу руху по вказаному маршруту.
Зазначені висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у рішенні від 04.03.2020 року по справі № №805/2533/18-а.
Позивач стверджує, що паспорт маршруту був наявний у водія на момент перевірки та надавався на огляд працівникам відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області, на підтвердження чого додав до позовної заяви письмові пояснення водія ОСОБА_1 від 03.10.2022 (а.с. 27-28).
Натомість, відповідач, стверджуючи про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, посилається виключно на акт перевірки від 12.08.2022 № 314568, яким зафіксовано відсутність на момент перевірки схеми маршруту і розкладу руху, затверджених організатором перевезень (а.с. 76).
Однак, з огляду на те, що вищевказаний акт перевірки складений з порушеннями вимог Порядку № 1567, а саме не містить ані підпису водія, ані запису посадових осіб про відмову водія від підписання акту, суд не приймає його до уваги у якості доказу вчиненого позивачем правопорушення.
На переконання суду, вказані недоліки акта перевірки є суттєвими, оскільки викликають сумнів у достовірності його змісту, позбавляють суд можливості встановити, чи дійсно мали місце викладені в акті обставини, чи акт було складено лише формально.
Жодних інших доказів відмови водія ОСОБА_1 або уповноваженої посадової особи КП "Буринь-теплосервіс" від підписання акту перевірки від 12.08.2022 № 314568 відповідач суду не надав.
Згідно із пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v." від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Окрім того, судом враховується, що відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд наголошує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт відсутності у водія під час проведення перевірки схеми маршруту та розкладу руху, в той час як в матеріалах справи наявні докази про існування схеми маршруту та розкладу руху в паспорті відповідного маршруту.
Разом із тим, суд зазначає, що вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав до суду достатні, беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності його дій та рішення.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
З урахуванням задоволення позовних вимог, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 2481,00 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19.09.2022 №342043.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко