Справа № 380/16658/22
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2023-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про перерахунок пенсії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУПФ України у Львівській області, відповідач), в якому просить:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 12 липня 2020 року перерахунок пенсії позивача без застосування неконституційних граничних обмежень щодо суми нарахованої пенсії та здійснити її виплату з нарахуванням компенсації втрати частини доходів з урахуванням виплачених сум;

- стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. на користь позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою ОСОБА_1 із зменшенням розміру його пенсії при проведенні перерахунку до десятьох прожиткових мінімумів.

Ухвалою від 25.11.2022 суд відкрив спрощене провадження у справі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказує, що межі розмірів пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, у майбутньому можуть змінюватися з врахуванням норм законодавства та обставин пенсійного забезпечення конкретної особи, а формулювання щодо перерахунку пенсії «без обмеження максимальним розміром» не може бути для позивача запобіжником від змін в законодавстві у сфері пенсійного забезпечення. У абзаці десятому пункту 2.1 рішення від 26.12.2011 №1-42/2011 Конституційний суд України також відзначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина друга статті 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ. Пенсія призначена за вислугу років з 30.09.2011, основний розмір пенсії позивача обраховано, виходячи з 90% сум грошового забезпечення.

На виконання вимог статті 63 Закону №2262-XII та Постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103 від 21.02.2018 ГУПФ України у Львівській області з 01.01.2018 здійснено перерахунок пенсії позивача, виходячи з основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення.

Зокрема, за результатами оскарження позивачем до суду зменшення ГУПФ України у Львівській області основного розміру пенсії у відсотковому значенні рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі №380/11351/20 позов задоволено повністю; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 при здійсненні її перерахунку, а саме з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2016 відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей №900 від 23 грудня 2015 року, статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

У зв`язку з набранням 05.03.2019 законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, та рішення Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі №160/8324/19 Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» надіслала відповідачу оновлену довідку від 25.05.2021 №708 про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки від 25.05.2021 №708, за наслідками якого Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надало відповідь про відсутність підстав для перерахунку пенсії згідно з довідкою від 25.05.2021 №708.

Такі дії ГУПФ України у Львівській області зумовили повторне звернення позивача з відповідною позовною заявою до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 у справі №380/13631/21, позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку його пенсії на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області №708 від 25.05.2021; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 12.07.2020 на підставі відомостей довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області №708 від 25.05.2021 про розмір грошового забезпечення, а також здійснити виплату перерахованої з 12.07.2020 пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум.

ГУПФ України у Львівській області на виконання рішення суду від 21.10.2021 №380/13631/21 здійснило перерахунок пенсії позивача згідно з довідкою від 25.05.2021 №708, що підтверджується відповідним перерахунком пенсії за пенсійною справою з 01.04.2022.

З вказаного перерахунку пенсії позивачем встановлено, що при проведенні такого перерахунку ГУПФ України у Львівській області зменшено основний розмір його пенсії до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Вважаючи протиправними дії ГУПФ України у Львівській області при перерахунку пенсії на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 у справі №380/13631/21 щодо повторного зменшення відсоткового значення основного розміру пенсії з 90% на 70%, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2022 у справі №380/10664/22 позов задоволено повністю; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 12.07.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% відповідних сум грошового забезпечення, із урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного рішення 01.12.2022 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , підсумок пенсії з надбавками склав 22741,89 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії: 20930,00 грн.

На запит позивача щодо перерахунку пенсії ГУПФ України у Львівській області листом повідомило ОСОБА_1 , що розмір пенсії на виконання рішення суду з 01.12.2022 становить 20930,00 грн. Доплата за період з 12.07.2020 по 30.11.2022 становить 68779,35 грн. Зазначило, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду здійснена в межах бюджетних асигнувань виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів державного бюджету.

Позивач вважає, що відповідач при проведенні перерахунку його пенсії протиправно застосував неконституційні граничні обмеження щодо суми нарахованої пенсії, тому звернувся до суду з цим позовом. Також ОСОБА_1 вважає, що має право на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів.

Суд наголошує, що відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон від 09.04.1992 №2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 у справі №1-38/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення зазначені положення втратили чинність, тобто виплата пенсії особам, які отримують її відповідно до положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", має здійснюватися без обмеження пенсії максимальним розміром.

Тобто, починаючи із 2017 року стаття 43 Закону від 09.04.1992 №2262-XII не передбачала положення про обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами. Відтак, внесені Законом України від 06.12.2016 №1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії - "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року"), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Такий висновок узгоджується з позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 12.03.2019 у справі №522/3049/17, від 09.11.2020 у справі №813/678/18.

З доказів у справі суд з`ясував, що при проведенні перерахунку пенсії позивача ГУПФ України у Львівській області застосувало обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність (станом на 1 січня 2022 року, відповідно до Закону України «про Державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум становив 20930,00 грн.) при нарахованому грошовому забезпеченні 22741,89 грн. з надбавками (в тому числі з індексацією).

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що обмеження розміру виплати пенсії позивача до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, не ґрунтуються на положеннях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" 06.12.2016 №1774-VIII, оскільки аналогічні за суттю та змістом обмеження, передбачені частиною 7 статті 43 Закону від 09.04.1992 №2262-XII, визнанні неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23).

Крім того, відповідно до пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 17.03.2004 №7-рп/2004 у справі №-13/2004 Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба в Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність.

Враховуючи викладене суд висновує, що відповідач протиправно обмежив розмір пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами доходів громадян при здійсненні її перерахунку.

Щодо дати з якої слід зобов`язати здійснити перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром суд враховує таке.

Відповідно до рішень судів право на перерахунок пенсії у ОСОБА_1 виникло з 12.07.2020. Згідно з розрахунком на доплату пенсії з 01.08.2020 (першого числа місяця наступного за тим у якому виникло право на перерахунок) відповідач обмежив розмір пенсії позивача максимальним розміром - 17120,00 грн., з 01.12.2020 - 17690,00 грн., з 01.07.2021 - 18540,00 грн., з 01.12.2021 - 19340,00 грн., з 01.07.2022 - 20270,00 грн.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

З огляду на викладе суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФ України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум з 01.08.2020.

Щодо позовних вимог про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати, такі задоволенню не підлягають як передчасні. Суд зауважує, що відповідні нарахування та виплати, з урахуванням правової позиції викладеної судом у рішенні, ще не проведені.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на викладене та обраний судом спосіб захисту та відновлення прав позивача, стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає сплачений судовий збір в сумі 496,20 грн.

Керуючись статтями 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10; ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.08.2020 без обмеження максимального розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

3. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців О.Р.