Справа № 520/1211/22
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
14 лютого 2023 року № 520/1211/22
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:
- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у забезпеченні ОСОБА_1 , безоплатним санаторно-курортним лікуванням у 2022 році - протиправними.
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 у межах дії Індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю № 106/106 від 22.01.2021 безкоштовно надати ОСОБА_1 у 2022 році 1 раз на рік путівку на санаторно - курортне лікування згідно з медичними показаннями, визначеними у Довідці форми № 070/о від 10.01.2022 № 1/2022, виданій комунальним некомерційним підприємством «Міська поліклініка № 24» Харківської міської ради.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем було допущено протиправні дії щодо відмови у забезпеченні ОСОБА_1 безоплатним санаторно-курортним лікуванням.
Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що в своїй діяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі п.2.1 наказу МО України від 31.12.2014 року №937 Про затвердження Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України здійснює роботу з соціального забезпечення, та керується нормативно-правовими актами з зазначеного питання, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 року №446 Про затвердження Порядку забезпечення санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів військовослужбовці, ветеранів війни, ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ та деяких інших категорій осіб і членів їх сімей, пунктом 2 якого передбачено коло осіб, які забезпечуються по лінії Міністерства оборони України санаторно-курортним лікуванням. Однак, представником відповідача вказано, що позивач отримав ІІ групу інвалідності з причин загального захворювання, та не належить до жодної з категорій осіб, передбачених зазначеним нормативно-правовим актом, а отже були відсутні підстави для задоволення його заяви.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, ветераном праці, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 та довідки до огляду медико-соціальною експертною комісією від 10.01.2022 року №1/2022.
Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до умов Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року №2262-ІІ по лінії Міністерства оборони України.
Водночас, позивачем наголошено у позовній заяві на обставинах того, що Комунальним некомерційним підприємством Міська поліклініка №24 Харківської міської ради видано йому довідку для одержання путівки на санаторно-курортне лікування форма №070/о від 10.01.2022 року №1/2022, що видається на 1 рік.
Під час розгляду справи встановлено, що 12.01.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання у 2022 році (у межах фінансового року та з урахуванням терміну дії довідки для одержання путівки на санаторно-курортне лікування форма №070/о) путівки на безкоштовне санаторно-курортне лікування.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №59ФХ-96641 від 13.01.2022 року позивача було повідомлено про те, що відповідно до п. 2 Порядку забезпечення санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів військовослужбовців, ветеранів війни, ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ та деяких інших категорій осіб і членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 року № 446, та наказу Міністра оборони України від 14.11.2016 року № 591, визначено коло осіб, які мають право на забезпечення санаторно-курортним лікуванням відповідно до Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист, Про жертви нацистських переслідувань. Порядком не передбачено забезпечення санаторно-курортними путівками осіб з інвалідністю від загального захворювання установами Міністерства оборони України. Вказані обставини на переконання відповідача свідчать на користь того, що відсутні підстави для забезпечення позивача санаторно-курортним лікуванням за рахунок кошторису Міністерства оборони України.
Вважаючи зазначену відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням про них, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту.
Спірні правовідносини врегульовано, зокрема, Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (надалі - Закон України № 875-XII).
Згідно ст. 1 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 № 875-XII (далі Закон № 875-XII) особи з інвалідністю в Україні володіють усією повнотою соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод, закріплених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст. 2 Закону № 875-XII особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Дискримінація за ознакою інвалідності забороняється.
Згідно з приписами ст. 4 Закону № 875-XII діяльність держави щодо осіб з інвалідністю виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі в суспільному житті та полягає у охороні здоров`я; соціальному захисті; забезпеченні виконання індивідуальної програми реабілітації осіб з інвалідністю. Соціальний захист осіб з інвалідністю є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей осіб з інвалідністю нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду.
Відповідно до ст. 5 Закону № 875-XII порядок та умови визначення потреб у зв`язку з інвалідністю встановлюються на підставі висновку медико-соціальної експертизи та з врахуванням здібностей до професійної і побутової діяльності особи з інвалідністю. Види і обсяги необхідного соціального захисту особи з інвалідністю надаються у вигляді індивідуальної програми медичної, соціально-трудової реабілітації і адаптації. Індивідуальна програма реабілітації є обов`язковою для виконання державними органами, підприємствами (об`єднаннями), установами і організаціями.
Згідно з положеннями ст. 37 Закону № 875-XII види необхідної матеріальної, соціально-побутової і медичної допомоги особам з інвалідністю визначаються органами медико-соціальної експертизи в індивідуальній програмі реабілітації. Допомога подається за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів.
Відповідно до ст. 38 Закону № 875-XII особи з інвалідністю і діти з інвалідністю за наявності медичних показань мають право на безплатне забезпечення санаторно-курортними путівками.
Згідно зі ст. 38-2 Закону № 875-XII пільги, передбачені цим Законом, зберігаються за особами з інвалідністю та дітьми з інвалідністю незалежно від виду виплачуваної пенсії або допомоги, призначеної замість пенсії.
Суд зазначає, що положеннями ст. 23 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10. 2005 № 2961-IV (далі - Закон №2961-IV) передбачено, що індивідуальна програма реабілітації особи з інвалідністю розробляється відповідно до Державної типової програми реабілітації осіб з інвалідністю для повнолітніх осіб з інвалідністю - медико-соціальною експертною комісією, для дітей з інвалідністю - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів. Визначення конкретних обсягів, методів і термінів проведення реабілітаційних заходів, які повинні бути здійснені щодо особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, кошторис витрат за рахунок бюджетних коштів чи загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також контроль за виконанням індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю в межах своїх повноважень здійснюють медико-соціальні експертні комісії (лікарсько-консультаційні комісії лікувально-профілактичних закладів - щодо дітей з інвалідністю), місцева державна адміністрація, служби зайнятості, реабілітаційні установи, розпорядники відповідних коштів.
Обсяг реабілітаційних заходів, що передбачається індивідуальною програмою реабілітації особи з інвалідністю, не може бути меншим від передбаченого Державною типовою програмою реабілітації осіб з інвалідністю.
Індивідуальна програма реабілітації особи з інвалідністю є обов`язковою для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними установами, підприємствами, установами, організаціями, в яких працює або перебуває особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.
З наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що згідно Індивідуальної програми реабілітації інваліда №106/106 від 22.01.2021, ОСОБА_1 з 2018 року має ІІ групу інвалідності (захворювання загальне) за клініко-функціональним діагнозом та кодом за МКХ-10 К 86.1 Z 90.4 Z 90.3 хронічний псевдотуморозний панкреатит, захворювання внутрішніх органів.
Суд зазначає, що приписами ст. 17 Закону № 2961-IV визначено, що реабілітаційний процес включає, зокрема, санаторно-курортне лікування.
Також, судом встановлено, що відповідно до змісту довідки для одержання путівки на санаторно-курортне лікування № 1/2022, наданої 10.01.2022 комунальним некомерційним підприємством "Міська поліклініка № 24" Харківської міської ради, вбачається, що позивачу рекомендовано місце лікування: місцевий санаторій (поза курортом) курорт (и).
Відповідно до п. 10 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 389, обласні військові комісаріати, зокрема, здійснюють розподіл путівок для лікування в санаторно-курортних закладах Міноборони та закуповують у межах виділених асигнувань путівки в інші санаторії та лікувально-профілактичні заклади пенсіонерам і членам їх сімей, які перебувають на відповідному обліку у військових комісаріатах.
Згідно з п. 2.1 Інструкції з організації роботи із забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 31.12.2014 № 937, робота із забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України здійснюється обласними військовими комісаріатами.
Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача та наявності у позивача права на безоплатне санаторно-курортне лікування в 2022 році.
Крім того, судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 у адміністративній справі № 520/2749/19 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано дії ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо відмови у забезпеченні ОСОБА_1 безоплатним санаторно-курортним лікуванням протиправними; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 безкоштовно надати ОСОБА_1 у 2019 році путівку на санаторно-курортне лікування згідно з медичними показаннями, визначеними у Довідці форми №070/о від 02.01.2019 № 22/3, виданої комунальним некомерційним підприємством Міська поліклініка № 24 Харківської міської ради; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 по справі № 520/2749/19 залишено без змін.
Також, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 по адміністративній справі №520/7040/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_4 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код - 08166355) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано дії ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо відмови у забезпеченні ОСОБА_1 безоплатним санаторно-курортним лікуванням протиправними; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 безкоштовно надати ОСОБА_1 у 2020 році путівку на санаторно-курортне лікування згідно з медичними показаннями, визначеними у довідці форми № 070/о від 02.01.2020 № 24/1, виданій комунальним некомерційним підприємством "Міська поліклініка № 24" Харківської міської ради; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2020 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4 залишено без задоволення; рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 по справі №520/7040/2020 залишено без змін.
Крім того, судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2021 у адміністративній справі № 520/2079/21 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у забезпеченні ОСОБА_1 безоплатним санаторно-курортним лікуванням; Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 у межах дії Індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю № 106/106 від 22.01.2021 безкоштовно надати ОСОБА_1 у 2021 році 1 раз на рік путівку на санаторно-курортне лікування згідно з медичними показаннями, визначеними у довідці форми № 070/о від 27.01.2021 № 296/10, виданій Комунальним некомерційним підприємством Міська поліклініка № 24 Харківської міської ради.
Приписами ч. 4 ст. 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про те, що оскільки судовими рішеннями у справах № 520/2749/19, №520/7040/2020, №520/2079/21 що набрали законної сили, дії ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо відмови у забезпеченні ОСОБА_1 безоплатним санаторно-курортним лікуванням визнано протиправними та зобов`язано безкоштовно надати ОСОБА_1 у 2019, 2020, 2021 роках путівку на санаторно-курортне лікування, зазначені обставини не доказуються при розгляді даної справи.
З огляду на встановлення судом обставин порушення прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для належного захисту прав останнього зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 у межах дії Індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю № 106/106 від 22.01.2021 безкоштовно надати ОСОБА_1 у 2022 році 1 раз на рік путівку на санаторно-курортне лікування згідно з медичними показаннями, визначеними у довідці форми № 070/о від 10.01.2022 № 1/2022, виданої Комунальним некомерційним підприємством Міська поліклініка № 24 Харківської міської ради.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у забезпеченні ОСОБА_1 , безоплатним санаторно-курортним лікуванням у 2022 році.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 у межах дії Індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю № 106/106 від 22.01.2021 безкоштовно надати ОСОБА_1 у 2022 році 1 раз на рік путівку на санаторно - курортне лікування згідно з медичними показаннями, визначеними у Довідці форми № 070/о від 10.01.2022 № 1/2022, виданій комунальним некомерційним підприємством Міська поліклініка № 24 Харківської міської ради.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.