Справа № 420/14788/22
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/14788/22
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Дата і місце ухвалення: 14.12.2022р., м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови, викладеної у листі №16790-14334/Г-02/8-1500/22 від 11 жовтня 2022 року, у нарахуванні та виплаті на користь ОСОБА_1 суми компенсації втрати частини доходів, за період з 06 травня 2004 року по 31 травня 2022 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 165537,58 грн.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області нарахувати та виплатити позивачу суму компенсації втрати частини доходів за період з 06 травня 2004 року по 31 травня 2022 року у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 165537,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 30.06.2022р. ГУ ПФУ в Одеській області виплатило на користь ОСОБА_1 165537,58 грн., що є донарахованою за період з 06.05.2004р. сумою недоотриманої пенсії. Затримка виплати складає 216 календарних місяців, у зв`язку з чим ОСОБА_1 набула право на компенсацію втрати частини доходів через порушення строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». При зверненні позивача з цього приводу до територіального органу ПФУ листом №16790-14334/Г-02/8-1500/22 від 11.10.2022р. отримала відмову, мотивовану тим, що поточна пенсія позивачу нараховувалася та виплачувалася своєчасно, законні підстави для компенсації втрати частини доходів, отримання яких вирішено в судовому порядку, відсутні. Такі відмову ОСОБА_1 вважає незаконною та зазначає, що компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2022р. позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої пенсії в розмірі 163537,58 грн. за період з 21.01.2012р. по 30.06.2022р.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої пенсії в розмірі 163537,58 грн. за період з 21.01.2012р. по 30.06.2022р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 14.12.2022р., з прийняттям по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції залишено поза увагою пропуск позивачем строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України, та не застосовано наслідки пропуску такого строку, передбачені процесуальним законом.

Також, апелянт посилається на те, що при прийнятті рішення про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої пенсії в розмірі 163537,58 грн. за період з 21.01.2012р. по 30.06.2022р. суд першої інстанції втрутився в дискреційні повноваження відповідача, до компетенції якого чинним законодавством віднесено вирішення питань щодо поновлення виплати пенсії, її призначення або здійснення перерахунку.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що проведення розрахунку компенсації не було предметом судового розгляду у справі №2а-548/10, а тому вчинення таких дій ГУ ПФУ в Одеській області виходить за межі зобов`язань, покладених судовим рішенням.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену їй відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ.

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 22.06.2010р. по справі №2а-548/10 зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за період з 01 січня 2000 року по 05 травня 2004 року з урахуванням щомісячного підвищення пенсії для інвалідів війни 3-ої групи на 200% мінімальної пенсії за віком та з 06 травня 2004 року по 31 грудня 2005 року з урахуванням щомісячного підвищення пенсії для інвалідів війни 2-ої групи на 350% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідний рік, а також з 01 січня 2006 року виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком з наступними її змінами згідно законів України, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим.

Вказана постанова набрала законної сили 21.12.2011р. на підставі ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2011р.

На виконання судового рішення по справі №2а-548/10 ГУ ПФУ в Одеській області у серпні 2016 року було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , про що відповідач повідомив позивача листом від 22.02.2021р.

Донараховану за період починаючи з 06.05.2004р. суму пенсії в розмірі 163537,58 грн. виплачено на користь ОСОБА_1 30.06.2022р., що підтверджується банківською випискою.

27.09.2022р. ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою, в якій просила здійснити нарахування та виплату на її користь компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати частини пенсії за період з 06.05.2004р. по 31.05.2022р.

Листом №16790-14334/Г-02/8-1500/22 від 11.10.2022р. ГУ ПФУ в Одеській області відмовило позивачу у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів, зазначивши, що поточна пенсія нараховувалася та виплачувалася своєчасно, а проведення розрахунку компенсації не було предметом судового розгляду у справі №2а-548/10, тому вчинення таких дій територіальним органом ПФУ виходить за межі зобов`язань, покладених судовим рішенням.

Вважаючи неправомірною відмову ГУ ПФУ в Одеській області щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період 06.05.2004р. по 31.05.2022р., ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов висновку, що право на отримання виплати в сумі 163537,58 грн. у позивача з`явилось одночасно з набранням законної сили постановою Приморського районного суду міста Одеси від 22.06.2010р. по справі №2а-548/10, тобто з 21.12.2011р. Затримка виплати пенсії почалася після спливу одного місяця з дати набрання постановою суду законної сили, тобто з 21.01.2012р. та тривала до моменту фактичної виплати - 30.06.2022р. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 21.01.2012р. по 30.06.2022р. та зобов`язання нарахувати та виплатити відповідну компенсацію за вказаний період.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати врегульовано Законом України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ).

Стаття 1 Закону №2050-ІІІ передбачає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст.2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Відповідно до ст.3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих доходів у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст.4 Закону №2050-ІІІ).

Використане у ст.ст. 3, 4 Закону №62050-ІІІ формулювання доводить, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, та означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, пункти 1, 2 якого відтворюють положення Закону №2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Верховний Суд в постанові від 13.01.2020 у справі №240/11882/19 дійшов висновку, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Тому у випадку ненарахування та невиплати відповідачем сум пенсії, позивач має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови покладення на відповідача відповідним нормативно - правовим актом або судовим рішенням обов`язку здійснити виплату належних сум.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідності до ст.2 Закону №2050-ІІІ, право на нарахування та виплату компенсації виникло у ОСОБА_1 із 21.01.2012р. (після спливу одного місяця з дати набрання законної сили постановою Приморського районного суду міста Одеси від 22.06.2010р. по справі №2а-548/10) по дату фактичної виплати позивачу заборгованості з перерахованих сум пенсії, тобто до 30.06.2022р.

При цьому, колегія суддів наголошує, що відповідач, здійснюючи нарахування компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не має дискреційних повноважень, оскільки має діяти у чітко визначених Законом №2050-ІІІ та Порядком №159 межах.

Що ж до посилань апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Верховний Суд у постанові від 17.11.2021р. по справі №460/4188/20 зазначив, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Верховний Суд дійшов висновку, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання листа-відповіді органу Пенсійного фонду України про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вже зазначалося колегією суддів, із заявою про нарахування та виплату компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати частини пенсії ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області 27.09.2022р., на що отримала відмову листом від 11.10.2022р.

Наведений лист слід розцінювати як форму волевиявлення відповідача щодо відмови у виплаті позивачеві компенсації втрати частини доходів через порушення строку їхньої виплати. Саме про таке за своєю суттю публічно-владне управлінське рішення йдеться й у положеннях частини першої статті 7 Закону №2050-ІІІ.

З даним позовом до суду ОСОБА_1 звернулася 17.10.2022р., тобто в межах строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення від 14.12.2022р. колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 13 лютого 2023 року.

Головуючий суддя Ступакова І.Г.
Судді Бітов А.І. Лук`янчук О.В.