Справа № 640/2656/21
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2656/21 Головуючий у І інстанції - Іщук І.О.,
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним рішення директора Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України, викладене у формі листа від 27.10.2020 №677АЗ/22 в обмеженні ОСОБА_1 у доступі до інформації, що є необхідною для реалізації його права на отримання пенсії розрахованої згідно з вимогами Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 та у відповідності до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України надати ОСОБА_1 інформацію про розмір і склад усіх видів грошового забезпечення військовослужбовця, що проходить дійсну військову службу у лавах Національної гвардії України на посаді, яку обіймав позивач безпосередньо перед звільненням у запас або на аналогічній посаді та викласти таку інформацію у формі довідки, яка передбачена додатком № 2 до Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем було протиправно обмежено його у доступі до інформації, яка є необхідною для реалізації права на отримання пенсії, розрахованої виходячи з усіх складових відповідного грошового забезпечення, а також є інформацією, що містить персональні дані, право на доступ яких захищаються спеціальним законом, а саме Законом України «Про інформацію».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким надати судовий захист правам та інтересам позивача шляхом зобов`язання відповідача внести до довідки від 04.10.2021 № 3674, що видана ДУ ТМО МВСУ Київ на ім`я ОСОБА_1 , виправлення в частині, що стосується відомостей про дату, з якої відбулися зміни у грошовому забезпеченні відповідної категорії військовослужбовця, а саме з 1.03.2018, та відомостей про розмір надбавки за класну кваліфікацію, а саме 5% від посадового окладу, та направити оновлену/виправлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції тривалий час розглядав його позовну заяву, а тому на його повторний запит до МВСУ від 20.08.2021, Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВСУ по місту Києву» видано на його ім`я довідку від 04.10.2021 № 3674 про розмір грошового забезпечення для перерахунку його пенсії. Разом з тим, інформацію, що відображена у цій довідці, не можна вважати повністю достовірною, оскільки право на перерахунок пенсії виникло з 01.01.2018 на підставі рішення Уряду України, що викладено у постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, а не з березня 2019 року. Також, апелянт наголошує, що у довідці від 04.10.2021 № 3674 допущено описку у відомостях про розмір надбавки за класну кваліфікацію.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, при цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, за обставинами справи, позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України з адвокатським запитом від 21.10.2020 №640/12/20, в якому просив, серед іншого, надати інформацію стосовно ОСОБА_1 з приводу виготовлення оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Листом Міністерства внутрішніх справ України від 27.10.2020 №677АЗ/22 відповідач повідомив про те, що після визнання судами окремих положень Постанови № 103 протиправними та нечинними Урядом не прийнято жодної іншої постанови, яка б визначала умови, порядок та розміри перерахунку пенсій, а тому для виготовлення нових довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії на будь-яку іншу дату підстави відсутні.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 , посилаючись на норми Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-XII та Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI), зазначив, що має право на отримання запитуваної інформації, а саме про розмір і склад усіх видів грошового забезпечення військовослужбовця, що проходить дійсну військову службу у лавах Національної гвардії України на посаді, яку він обіймав безпосередньо перед звільненням у запас або на аналогічній посаді, та просив викласти таку інформацію у формі довідки, яка передбачена додатком № 2 до Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позову, висновувався, що враховуючи положення ч. 2 ст. 19 Закону № 2939-VI, згідно змісту якої запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту, суд дійшов висновку про дотримання розпорядником інформації (відповідачем у справі) положень Закону № 2939-VI та відсутності в діях останнього порушень прав позивача. В свою чергу, вимоги щодо зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 інформацію про розмір і склад усіх видів грошового забезпечення військовослужбовця, що проходить дійсну військову службу у лавах Національної гвардії України на посаді, яку обіймав позивач безпосередньо перед звільненням у запас або аналогічній посаді, судом зі змісту відповіді на запит не встановлено, а із наявних матеріалів справи не встановлено, що такі вимоги ставилися у запиті позивача.

Разом з тим, на виконання вимог Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2022 Міністерство внутрішніх справ України надало копію адвокатського запиту ОСОБА_1 від 21.10.2020 № 640/12/20, на який було відповідачем надано відповідь, що оспорюється у цьому позові.

При цьому, з наданого суду запиту ОСОБА_1 вбачається, що фактично він просив надати йому оновлені довідки за формою, передбаченою додатком № 2 до Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 13.02.2008 № 45, з урахуванням позиції Верховного Суду від 24.06.2020 у зразковій справі №160/8324/19 (а.с. 128).

Водночас, зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом цього позову є недотримання суб`єктом владних повноважень законодавства про доступ до публічної інформації та про інформацію.

Тобто, позивач обрав невірний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки, звертаючись до суду з цим позовом він мав би керуватись не нормами законів України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-XII та «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI, а спеціальними законами, що регулюють спірні питання в частині отримання оновлених довідок для відповідного перерахунку пенсій військовослужбовцям, позаяк ч. 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що до апеляційної скарги ОСОБА_1 надав довідку Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВСУ по місту Києву» від 04.10.2021 № 3674, видану на його ім`я, тобто фактично вимоги, поставлені ним у запиті, задоволено.

В свою чергу, в апеляційній скарзі апелянт вимагає надати йому судовий захист шляхом зобов`язання відповідача внести до довідки від 4.10.2021 № 3674 певні виправлення, не погоджуючись з її змістом, тобто фактично в апеляційній скарзі він ставить нові позовні вимоги, які не заявляв перед судом першої інстанції і по яким взагалі ще не виникли правовідносини.

Заявлення нових позовних вимог на стадії апеляційного розгляду є неприпустими.

Наведені обставини є підставою для звернення ОСОБА_1 з новим адміністративним позовом, якщо він вважає свої права порушеними.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне і обґрунтоване, оскільки апелянтом не наведено будь-яких доводів на спростування висновків суду.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, позивачем подано клопотання про винесення окремої ухвали через порушення відповідачем у даній справі вимог ст. 44 КАС, ст. 243 ЦК, ст. 21, 28, 92 Конституції України та про наявність підстав для притягнення до відповідальності представника МВСУ Шепанський А.М., яку направити до МВСУ для вжиття заходів щодо усунення причин і умов, що сприяли порушенню закону.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що представник МВСУ Шепанський А.М. спонукає суд не визнавати правосуб`єктності ОСОБА_1 як сторони у даній справі із процесуальним статусом позивача та, відповідно, всупереч його волі, вирішувати спір, якого позивач не порушував і не міг порушувати перед судом, оскільки підзаконні нормативно-правові акти, на які посилається відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, згідно положень ст. 92 Конституції України, в принципі, не можуть визначати прав позивача, за захистом яких ОСОБА_1 звернувся до суду.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Окрема ухвала дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності. Тобто, окрема ухвала є реакцією на ті порушення, що не можуть бути усунені постановою, а також на причини й умови вчинення порушень, щоб запобігти їх повторенню.

Відповідно до ст. 324 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених ст. 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Так, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 249 КАС України суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Тобто, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Реалізація такої процесуальної дії як постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, а рішення про ухвалення такого різновиду ухвал, приймається при виявленні таких порушень закону, які вимагають інформування компетентних органів, уповноважених на вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Колегія суддів приходить до висновку, що заявлене апелянтом клопотання не містить достатнього обґрунтування, яке б давало підстави для постановлення судом окремої ухвали, тому не вбачає підстав для винесення такої.

Крім того, апелянтом подано суду апеляційної інстанції клопотання про постановлення ухвали про роз`яснення його обов`язків щодо предмету доказування у даній справі, у зв`язку з чим судом було направлено ОСОБА_1 пам`ятку з роз`ясненням його прав та обов`язків, передбачених нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з цим, апелянт наполягає на винесенні судом з цього приводу ухвали у вигляді окремого процесуального документу.

Такі дії ОСОБА_1 , який є адвокатом, містять в собі ознаки зловживання процесуальними правами, що створює наслідки для застосування судом заходів процесуального примусу, відповідно до ст.ст.45,144,145 КАС України.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 378 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова