Справа № 580/6041/22
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

13 лютого 2023 року справа № 580/6041/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової перевірив матеріали адміністративного позову у справі № 580/6041/22

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Вільшанської селищної ради (вул. Шевченка 190, смт. Вільшана, Звенигородський район, Черкаська область, 19523, )

про визнання протиправним і скасування індивідуального акта, зобов`язання вчинити дії, постановив ухвалу.

06.12.2022 вх. № 38001/22 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Вільшанської селищної ради, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вільшанської селищної ради від 24.05.2022 № 19-16/VIII про перенесення розгляду заяви щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації на виділення земельної частки (паю) на місцевості згідно постанови Верховного Суду від 20.04.2022;

- зобов`язати Вільшанську селищну раду розглянути заяву щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації на виділення земельної частки (паю) на місцевості згідно постанови Верховного Суду від 20.04.2022. Додатково позивач просить встановити судовий контроль за виконанням рішення.

08.12.2022 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків шляхом: врахування особливостей судового контролю у вирішеній справі та надання обґрунтування змісту і характеру якого саме порушеного права (інтересу) позивача з якого часу і у порушення яких нормативно-правових актів (у т.ч. зміни до Земельного кодексу на час дії режиму воєнного стану) допущено з вини відповідача у цій справі.

02.01.2023 вх.164/23 позивач надіслав до суду заяву, де зазначив що предметом позову є незаконність рішення відповідача, яке обмежує його право на виготовлення технічної докуменції на земельну ділянку та внесенення відомостей про неї до ДЗК, проте позивач не зазначає у порушення яких нормативно-правових актів (у т.ч. з урахуванням заборон - змін до Земельного кодексу на час дії режиму воєнного стану) допущено з вини відповідача порушено його права (інтереси) та не зазначає зв`язку зі справою №691/849/20 щодо постанови Верховного Суду від 20.04.2022.

16.01.2023 суд продовжив строк для усунення недоліків шляхом: врахування особливостей судового контролю у вирішеній справі (ст.287, 382, 383 КАС України) з урахуванням вимог статті 167 КАС України, окреслення зв`язку сформованих вимог з резолютивною частиною постанови ВС у справі №691/849/20 та надання обґрунтування змісту і характеру якого саме порушеного права (інтересу) позивача з якого часу і у порушення яких нормативно-правових актів допущено відповідачем у контексті критеріїв частини 2 статті 2 КАС України.

07.02.2023 вх.4493/23 позивач надіслав до суду заяву, де зазначив що орган місцевого самоврядування обмежує право на земельну частку (пай), яке позивач набув у законний спосіб (постанова Верховного Суду від 20.04.2022 справа №691/849/20, провадження №61-19253св21), позаяк не виконує законодавчі норми щодо виділення в натурі на місцевості.

Суд встановив, що Верховний Суд у постанові від 20.04.2022 у справі №691/849/20 (провадження №61-19253св21) постановив: касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 07.06.2021 та постанову Черкаського апеляційного суду від 28.10.2021 скасувати та ухвалити нове рішення. Позов ОСОБА_1 до Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах Колективного сільськогосподарського підприємства «Вільшанка» в адміністративних межах смт Вільшана Городищенського району Черкаської області.

Як вбачається з матеріалів справи 23.05.2022 ОСОБА_1 (позивач) подав до Вільшанської селищної ради заяву, де просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну частку пай в адміністративних межах смт. Вільшана Черкаської області згідно постанови Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №691/849/20.

24.05.2022 Вільшанською селищною радою прийняте Рішення №19-16/VIII щодо розгляду заяви гр. ОСОБА_1 стосовно виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) в порядку спадкування, де орган місцевого самоврядування вирішив «перенести» розгляд заяви гр. ОСОБА_1 до закінчення воєнного стану. Рекомендувати заявнику надати схему (викопіювання) бажаного місця розташування земельної ділянки. Привести заяву у відповідність до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Контроль за виконанням рішення покладається на постійну комісію з питань аграрної політики, земельних відносин, екології та раціонального природокористування.

Не погоджуючись із прийнятим Вільшанською селищною радою рішенням від 24.05.2022 №19-16/VIII, позивач подав позовну заяву, де просить визнати протиправним та скасувати його та зобов`язати Вільшанську селищну раду розглянути заяву позивача про надання дозволу на виготовлення технічної документації на виділення земельної частки (паю) на місцевості, згідно постанови Верховного Суду від 20.04.2022, проте доводів про звернення до суду з метою здійснення судового контролю ст.382, 383, 287 КАС України не надає.

Згідно із ст.3 Закону України 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів.

Підставами позову розуміють обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Під порушенням права розуміється позбавлення його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Великою Палатою Верховного Суду у справі №640/7310/19 (ЄДРСР 94394125) зазначено: особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Невиконання чи неналежне виконання судового рішення як завершальна стадія розгляду справи не може бути самостійним предметом окремого судового провадження. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення. Під час розгляду позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження (постанова від 21.11.2018 у справі № 816/2016/17 К/9901/50946/18 ЄДРСР 79365485).

Позивач не зазначає та не додає доказів про виконання рішення суду в межах виконавчого провадження та/або не використовує приписи ст.287 КАС України у рамках можливостей виконавчого провадження у контексті твердження першої вимоги та резолютивної частини судового рішення у справі №691/849/20 , позаяк позивач поінформований про такий інструмент захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Згідно ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У постанові від 29.07.2021 у справі № 460/350/19 Верховний Суд підкреслив, процесуальним законом встановлений порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, що необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Таким чином, не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов. Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, що серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (п. 61 рішення ЄСПЛ у справі Брумареску проти Румунії (Brumarescu v. Romania), 28342/95).

Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, позаяк виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, а також постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 460/350/19, від 11.02.2021 у справі № 420/5234/19, від 26.05.2022 у справі №520/11343/18.

Мінагрополітики про земельні відносини під час воєнного стану роз`яснює: передача присадибних земельних ділянок громадянам у власність потребує проведення реєстрації таких ділянок у Державному земельному кадастрі, а прав на них - у Державному реєстрі речових прав. Оскільки кадастр і реєстр наразі не працюють, то передача таких земельних ділянок у власність не здійснюється (https://jurliga.ligazakon.net/news/210866_zemeln-vdnosini-pd-chas-vonnogo-stanu-na-yak-zeml-poshiryutsya-dya-zakonu--2145-ix).

Беручи до уваги суб`єктний склад учасників даної справи, зазначені предмет та підстави даного позову, суд встановив, що рішення Вільшанської селищної ради від 24.05.2022 №19-16/VIII на вмиконання судового рішення в іншій справі не свідчить про те, що між сторонами виник новий спір, позаяк із змісту предмету спору у цій справі вбачається, що він фактично спрямований на виконання постанови Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №691/849/20 (провадження №61-19253св21), де визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах Колективного сільськогосподарського підприємства «Вільшанка» в адміністративних межах смт Вільшана Городищенського району Черкаської області.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

У науково-правовій літературі надається визначення поняття «зловживання процесуальними правами» особливий різновид процесуального правопорушення, що складається з протиправного, несумлінного та неналежного використання особою, яка бере участь у справі (її представником), належних їй процесуальних прав, що відображається у винних процесуальних діях (бездіяльності), що зовнішньо відповідають вимогам процесуальних норм, однак здійснюються з корисливим або особистим мотивом, завдаючи шкоди інтересам правосуддя та (або) інтересам осіб, які беруть участь у справі, а також недобросовісна поведінка в інших формах, що тягне за собою застосування заходів процесуального примусу. Подача завідомо безпідставного позову за відсутності предмета спору або у спорі, що має вочевидь штучний характер, не спрямована на реальний захист прав, адже особа зловживає своїм правом на судовий захист, не маючи на меті захисту будь-якого охоронюваного законом інтересу. Штучність позову, серед іншого, може бути у разі подачі позову з метою перешкоджання іншому провадженню в іншій справі (https://yur-gazeta.com/publications/practice/sudova-praktika/zlovzhivannya-procesualnimi-pravami-novi-trendi-ta-shlyahi-borotbi.html).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.45 КАС України).

Беручи до уваги набрання рішенням суду у справі №580/691/849/20 законної сили 20.04.2022, не усунення недоліків відповідно до ухвал від 08.12.2022, 16.01.2023, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі №580/6041/22 згідно п.2 ч.1 ст.170 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 19, 45, 170-171, 241-243, 245, 248, 256, 293-297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №580/6041/22 за позовом ОСОБА_1 до Вільшанської селищної ради визнання протиправним і скасування індивідуального акта, зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення до адміністративного суду з тим самим адміністративним позовом щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи відповідно до підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням рішення ВРП від 17.08.2021 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію ухвали направити позивачеві.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА