Справа № 465/4203/22
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

14.02.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.,

за участю секретаря Лозинського Т-Р.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Рождественська Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної полції у Львівській області, інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції Садиги Юрія Андрійовича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28.07.2022 року інспектор патрульної поліції Садига Юрій Андрійович виніс постанову серії ЕАР №5677269 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 127 КУпАП, так як останній зупинився на проїзній частині, що було не пов`язано з регулюванням дорожнього руху, чим порушив п. 4.14 .г ПДР.

З вищевказаною постановою позивач не погоджується та вважає таку протиправною виходячи з наступного.

Позивач наголошує на тому, що жодних правил дорожнього руху він не порушував. У зв`язку з наявною перешкодою в русі, останній рухався по краю проїзної частини дороги. На підвтвердження вищевказаної інформації позивач долучив фото та відеоматеріали.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача три тисячі гривень витрат на правову допомогу.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

24.10.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача вказує, що громадянин ОСОБА_1 проігнорувавши вимоги п. 4.14ґ будучи пішоходом, здійснював рух та здійснив зупинку на проїзній частині велосипедної доріжки. В силу законних підстав інспектором поліції було винесено постанову серії ЕАР №5677269 від 28.07.2022 про накладення адміністративного стягнення. Було дотримано процедури підготовки та розгляду справи по факту вчиненого правопорушення. Розгляд справи відбувався в присутності особи, що відповідає пункту 8 Інструкції №1395 від 07.11.2015, з дотримання вимог пункту 9. Просить відмовити у задоволенні позову.

Крім цього, 24.10.2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру заявлених витрат на правову допомогу. Мотивуючи зазначає. Що заявлена представником позивача сума в розмірі 3000,00 гривень є нелогічною та непідтвердженою, з огляду на сам зміст та нескладність виконання процесуальних документів.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просила такі задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач - інспектор Садига Ю. А. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив..

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, заслухавши пояснення учасників, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.07.2022 року інспектор патрульної поліції Садига Юрій Андрійович виніс постанову серії ЕАР №5677269 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 127 КУпАП, так як останній зупинився на проїзній частині, що було не пов`язано з регулюванням дорожнього руху, чим порушив п. 4.14 .г ПДР.

Відповідно до п.4.1. Пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку.

Якщо немає тротуарів, пішохідних доріжок або пересуватися по них неможливо, пішоходи можуть рухатися велосипедними доріжками, тримаючись правого боку і не утруднюючи рух на велосипедах, або в один ряд узбіччям, тримаючись якомога правіше, а у разі його відсутності або неможливості рухатися по ньому - по краю проїзної частини назустріч руху транспортних засобів. При цьому треба бути обережним і не заважати іншим учасникам дорожнього руху.

Відповідно до п.4.14.г ПДР, пішоходам забороняється переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

В ч.1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не додано жодного належного чи допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 127 КУпАП.

Згідно оглянутих судом відео та фотоматеріалів, у позивача існувала перешкода в русі. Так, на фотографіях, долучених позивачем, чітко зафіксовано наявність на тротуарі автомобілів, які не залишили 2 метри для руху пішоходів, згідно вимог чинного законодавства.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, вважаю, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача не надані.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.ч.1, 7, 9 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Cудом встановлено, що 01 серпня 2022 року між Адвокатським об`єднанням «Парпан і Партнери», в особі керуючого партнера Парпан Лілії Михайлівни та ОСОБА_1 укладено договір про надання професійної правової допомоги №1/08/22.

Згідно умов договору №3.1., За правову допомогу, передбачену в п.п.1.2. Договору Клієнт сплачує Об`єднаню гонорар у розмірі 3000 грн. після підписання договору впродовж 3 (трьох) календарних днів.

Судом встаовлено, що 04.08.2022 року позивач сплатив Адвокатському об`єднанню «Парпан та Партнери» 3000 грн.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на те, що предметом розглядуваного спору, є справа незначної складності, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є співмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, суд вважає, що до стягнення підлягають витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 3000,00 грн. Стягнення витрат на правову допомогу у вказаній сумі суд вважає цілком співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання про стягнення із бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору за подання позовної заяви складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2481 гривень, а тому 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 496, 20 грн.

Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 992, 40 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією від 04.08.2022 р.

Згодом заявив клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору у розмірі 496, 20 год.

Так як сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. перевищує реальну вартість судового збору, суд приходить до переконання про повернення позивачу різниці (992,40 496,20 = 496, 20 грн.).

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

На основі вище викладеного, керуючись, ст.9,72,77, 241, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної полції у Львівській області, інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції Садиги Юрія Андрійовича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,- задоволити повністю.

Скасувати постанову серії ЕАР №5677269 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 127 КУпАП.

Провадження у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 127 КУпАП - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП в користь ОСОБА_1 496 грн. 20 коп. судових витрат на відшкодування судового збору та 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 надмірно сплаченого судового збору у розмірі 496, 20 грн.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційну порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 лютого 2023 року.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 1: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, , адреса: м.Львів, вул. Перфецького, 19;

Відповідач 2: Інспектор 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, адреса: м.Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя Ванівський Ю.М.