Справа № 640/6475/21
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6475/21 Головуючий у І інстанції - Вєкуа Н.Г.,
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби Україні на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача в частині виплати йому із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби та на час звільнення із військової служби (28.04.2017) у розмірі 50% від встановленого розміру, замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на серпень 2013 року, у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум, визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача в частині виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні, без врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 23 календарних роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, з відрахуванням раніше проведених виплат, визнати протиправними дії відповідача в частині виплати йому допомоги на оздоровлення, у серпні 2016 року та лютому 2017 року, передбаченої п. 1 ст. 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому недоплачену допомогу на оздоровлення у серпні 2016 року та лютому 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, визнати протиправними дії відповідача в частині виплати йому грошової компенсації за невикористану відпустку як учаснику бойових дій, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому недоплачену грошову компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових дій з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, визнати протиправними дії відповідача в частині нарахування та виплаті йому індексації грошового забезпечення за період із січня 2016 року до квітня 2017 року із застосуванням базового місяця для нарахування індексації серпень 2014 року, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період із січня 2016 року по 28 квітня 2017 року з відрахуванням раніше виплачених сум індексації із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січень 2008 року, визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині неврахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення при розрахунку та виплаті йому одноразової грошової допомоги при звільненні, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому грошову допомогу, передбачену ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» із відрахуванням раніше виплаченої допомоги із включенням у розрахунок місячного грошового забезпечення, як розрахункової величини індексацію грошового забезпечення нараховану та виплачену із повного місячного грошового забезпечення зі квітень 2017 року, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення: весь час затримки такої виплати по день її фактичної виплати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем йому як під час проходження військової служби так і звільнення з неї, виплачена вихідна допомога при звільнені та інші додаткові види грошового забезпечення у меншому ніж законодавчо визначеному розмірі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2022 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправними дії відповідача в частині виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби та на час звільнення із військової служби (28.04.2017) у розмірі 50% від встановленого розміру, замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на серпень 2013 року, у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум, визнано протиправними дії та бездіяльність відповідача в частині виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, без врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 23 календарних роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, з відрахуванням раніше проведених виплат, визнано протиправними дії відповідача в частині виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, у серпні 2016 року та лютому 2017 року, передбаченої п. 1 ст. 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у серпні 2016 року та лютому 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, визнано протиправними дії відповідача в частині виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану відпустку як учаснику бойових дій, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових дій з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, визнано протиправними дії відповідача в частині нарахування та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період із січня 2016 року до квітня 2017 року із застосуванням базового місяця для нарахування індексації серпень 2014 року, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із січня 2016 року по 28 квітня 2017 року з відрахуванням раніше виплачених сум індексації із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січень 2008 року, визнано протиправною бездіяльність відповідача в частині неврахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення при розрахунку та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, передбачену ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» із відрахуванням раніше виплаченої допомоги із включенням у розрахунок місячного грошового забезпечення, як розрахункової величини індексацію грошового забезпечення нараховану та виплачену із повного місячного грошового забезпечення за квітень 2017 року. В іншій частині у задоволені позову - відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що згідно вимог Інструкції від 02.02.2016 № 73 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат, тобто одноразова грошова допомога при звільненні є одним з видів одноразових виплат. Наголошує, що «щомісячна додаткова грошова винагорода» є саме «винагородою», тому згідно положень Інструкції від 02.02.2016 № 73, до допомоги на оздоровлення не має включатись щомісячна додаткова грошова винагорода. Звертає увагу, що індексація грошового забезпечення була нарахована та виплачена позивачу в повному обсязі у відповідності до вимог чинного законодавства, яке діяло на момент її нарахування та виплати, а саме п. 5 Порядку № 1078, де базовим місяцем для нарахування та виплати індексації був місяць, в якому відбулося підвищення грошового забезпечення позивача.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 24.04.2017 №406-ос полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі пункту «г» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та наказом від 28.04.2017 №423-ос виключено зі списків особового складу, усіх видів забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України з 28.04.2017.

Із наданих документів з питань грошового забезпечення ОСОБА_1 вбачається, що Адміністрацією Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 як під час проходження військової служби так і звільнення з неї, у меншому ніж законодавчо визначеному розмірі виплачена вихідна допомога при звільнені та інші додаткові види грошового забезпечення, а саме:

- відповідно до картки грошового забезпечення за 2013 рік ОСОБА_1 у серпні 2013 року виплачено винагороду за тривалість безперервної військової служби у розмірі 1 072, 50 грн, що становить 50% замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням;

- відповідно до наказу Голови Державної прикордонної служби України від 28.04.2017 №423-ос ОСОБА_1 належала до виплати одноразова грошова допомога при звільнені у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 23 повних календарних роки служби, яку останньому виплатили в травні 2017 року в розмірі 151 362, 77 грн, до вказаної суми не було включено щомісячну грошову винагороду, передбачену постановою КМУ №889 від 22.09.2010;

- з архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 видно, що при здійсненні розрахунку, виплаті компенсації за невикористану відпустку як учаснику бойових дій, при виплаті грошової допомоги на оздоровлення до розрахунку місячного грошового забезпечення не включено щомісячну додаткову грошову винагороду;

- з архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016-2017 роки, наданих розрахунків про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення вбачається, що нарахування та виплата такої проведена з порушенням Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого КМУ від 17.07.2003 №1078.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, при цьому позовні вимоги в частині нарахування компенсації втрати частини доходів заявлені позивачем передчасно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, щодо позовних вимог в частині виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби та на час звільнення із військової служби (28.04.2017) у розмірі 50% від встановленого розміру, замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 за №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі - Постанова № 1294) затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до цієї постанови.

Так, додатком № 25 до Постанови № 1294 для військовослужбовців встановлено одноразовий додатковий вид грошового забезпечення - винагороду за тривалість безперервної військової служби (посадовий оклад і оклад за військовим званням) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби: 1 - за 15 років, 1,5 за 20 років, 2 з за 25 років, 2,5 за 30 років, 3 за 35 і кожні наступні п`ять років.

Відповідно до п. 2 Постанови № 1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Міністерством надзвичайних ситуацій, Державною інспекцією техногенної безпеки, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 11 Постанови № 1294 надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам (до яких віднесено й Міністерство оборони) упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Наведені приписи дають підстави вважати, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.

Водночас, в п. 7 Постанови № 1294 вказано, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

На виконання п. 2 Постанови № 1294 наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 за №425 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція № 425), відповідно до якої визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (до складу якого входять й додаткові види грошового забезпечення), а також самі додаткові види грошового забезпечення, серед яких й винагорода за тривалість безперервної військової служби.

Так відповідно до п. 3.25.2 п. 3.25 розділу ІІІ Інструкції № 425 винагорода виплачується за місцем штатної служби за наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби, за 20 річний строк безперервної календарної вислуги військової служби у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням.

Отже, Адміністрацією Державної прикордонної служби України вищевказаною Інструкцією було упорядковано перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, до складу яких входить й надбавка за кваліфікацію та за безперервну службу.

Як вже було зазначено вище, позивачу виплачено у 2013 році винагороду за тривалість безперервної військової служби у розмірі 1 072, 50 грн, що становить 50 % замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням та не відповідає вищезазначеним нормам законодавства.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача щодо виплати позивачу винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби в розмірі 50 %, оскільки наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 за №425 упорядковано виплати додаткових видів грошового забезпечення.

Наведений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у зразковій справі №808/8403/13-а.

Щодо позовних вимог в частині виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 колегія суддів зазначає наступне.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктами 1 та 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 1 Постанови № 1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889 (далі - Постанова № 889) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в пп. 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Враховуючи викладене, Постановою № 889 передбачено виплату вказаним у ній категоріям військовослужбовців, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка має постійний щомісячний характер та у відповідності до положень п. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII включається до складу грошового забезпечення даних осіб.

Судом установлено, що до звільнення з військової служби позивачу виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода.

Таким чином, оскільки зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода була встановлена Постановою № 889, виплачувалась позивачу до дня звільнення його з військової служби, тобто мала постійний характер, то в силу положень ст. 9 Закону № 2011-ХІІ вона повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.

Посилання апелянта на Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 № 73, та Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 № 425 є необґрунтованими оскільки п. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ Міністру оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення, законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.

Відповідач, застосовуючи норми вищезазначених Інструкцій, не врахував пріоритетність законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Наведений висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 у справі № 825/997/17.

Щодо позовної вимоги в частині виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, у серпні 2016 року та лютому 2017 року, передбаченої п. 1 ст. 101 Закону № 2011-ХІІ без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою №889, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 101 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Судом установлено, що згідно копій особистих карток грошового забезпечення позивача за 2016-2017 роки, позивачу у серпні 2016 та лютому 2017 року виплачено грошову допомогу на оздоровлення, без врахування додаткової грошової допомоги передбаченої Постановою № 889, що свідчить про протиправність дій відповідача.

Щодо позовних вимог в частині виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану відпустку як учаснику бойових дій, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою № 889, колегія суддів зазначає наступне.

Як установлено судом та не заперечується відповідачем, до складу грошового забезпечення, з якого проведено обчислення компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою № 889.

Як на підставу для її неврахування до складу грошового забезпечення, з якого проводився розрахунок грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, відповідач посилається на висновки Верховного Суду та пункт 8 Інструкції від 02.02.2016 №73, відповідно до яких винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Разом з тим, ці доводи апелянта колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 2 Інструкції № 73 виплата винагороди здійснюється в таких розмірах й таким військовослужбовцям: 1) до 100 відсотків місячного грошового забезпечення: військовослужбовцям, які займають посади в загонах морської охорони та їх структурних підрозділах; військовослужбовцям, які займають посади льотного складу в авіаційних частинах Держприкордонслужби; 2) військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Пунктом 8 Інструкції №73 передбачено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Однак, застосовуючи вищенаведену Інструкцію як спеціальний нормативно-правовий акт, що визначає структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті позивачеві грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, суд враховує пріоритетність законів над підзаконними актами та дискрецію держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Як вже наголошувалось вище, ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

Отже при визначенні розміру грошового забезпечення, застосуванню підлягає № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам цього Закону.

Що стосується позовних вимог в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період із січня 2016 року до квітня 2017 року із застосуванням базового місяця для нарахування індексації серпень 2014 року, замість січень 2008 року, колегія суддів зазначає наступне.

Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон 1991 № 1282-XII) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ст. 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною 1 статті 4 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Колегія суддів зазначає, що питання щодо підтвердження права позивача на індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по квітень 2017 року не є предметом спору у даній справі. Спірним в даному випадку є визначення базового місяця для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення.

Відповідно ч. 2 ст. 6 Закону № 1282-XII порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок № 1078) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

З аналізу Порядку № 1078 випливає, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, в якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 803/203/17 і від 22.07.2020 у справі № 400/3017/19.

Відповідно до п. 1 Постанови № 1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил затверджено Додатком 25 до Постанови № 1294.

Схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена Постановою № 1294, яка набрала чинності з 01.01.2008.

З набранням чинності Постановою № 1294 відбулись зміни розміру тарифних ставок (посадових окладів) відповідних категорій військовослужбовців.

Таким чином, визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року на підставі Постанови № 1294, яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018, у зв`язку з прийняттям наказу Міністерства оборони України Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України» від 01.03.2018 № 90.

Отже, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача є січень 2008 року, в якому Постановою №1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців, що вказує на протиправність дій відповідача щодо проведення нарахування індексації грошового забезпечення позивачу у період з січня 2016 року по квітень 2017 року з врахуванням базового місяця серпня 2014 року.

Щодо позовних вимог в частині неврахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення при розрахунку та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, колегія суддів зазначає наступне.

Так, ст. 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон № 1282-XII, згідно зі ст. 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.

З огляду на системний аналіз правових норм, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Отже, ст. 9 Закону № 2011-XII передбачено, що індексація є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, саме тому і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем протиправно не здійснено новий розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації, яку позивач отримував на час звільнення з військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 29.042020 у справі № 240/10130/19.

Щодо вимоги в частині нарахування компенсації втрати частини доходів, то судом першої інстанції правильно зроблено висновок про передчасність вказаних вимог, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що право на отримання суми індексації грошового забезпечення буде порушено відповідачем.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби Україні - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова