Справа № 420/16242/22
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ТОВ «Об`єднані зернові технології Південь» до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

в с т а н о в и в:

ТОВ "Об`єднані зернові технології-Південь" (далі позивач, «ОЗТ-Південь») звернувся з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 332313 від 17 жовтня 2022 року, прийняту Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, стягнути витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вони є власником транспортного засобу, який був підданий перевірці, при цьому, вони не є автомобільним перевізником. Вважають, що до них не може бути застосований адміністративно-господарський штраф за порушення Закону України "Про автомобільний транспорт". Зі змісту акту перевірки неможливо встановити характеристик зважувального обладнання, здійснювалось перевезення сипучого вантажу, який має властивості перміщення. Позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідачем надано відзив на позвону заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнають та у задоволенні позову просять відмовити. Зазначають, що чинним законодавством не встановлено вимоги щодо необхідності зазначення інформації про вимірювальне обладнання, за допомогою якого здійснюється зважування транспортного засобу. Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача здійснювався вагами автомобільними електронними для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу AR-WIM, що мають відповідне свідоцтво про періодичну повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 32-02/4127. При розгляді акту представником позивача повідомлено, що за актом від 27.09.2022 № 339841 перевізником є саме позивач.

Судом встановлені такі обставини по справі.

27.09.2022 посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті здійснено перевірку транспортного засобу марки VOLVO/CODER, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , що належить ТОВ «ОЗТ-Південь».

Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 14 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

Постановою від 17.10.2022 року на ТОВ «ОЗТ Південь» накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 8500 гривень.

Під час розгляду справи був присутній представник позивача за дорученням, який повідомив письмово проте, що просить вважати перевізником ТОВ «ОЗТ Південь».

Розглянувши надані позивачем докази та документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері перевезення вантажів регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт", Постановою КМУ від 27.06.2007 № 879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування", якою затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до пп. 4 п. 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 21 Порядку № 879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Відповідно до п. 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками, виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послуги згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (ст. 33 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Таким чином, системний аналіз вищевказаних правових норм свідчить про те, що відповідальність за порушення вимог законодавства в сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть перевізники, а не власники транспортних засобів, за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього у відповідності до ст. 1 Правил дорожнього руху України.

Крім того, ст. 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція, тощо).

Позивач зазначає, що він у цих правовідносинах не є перевізником, а лише власником транспортного засобу.

Вказане підтверджується товарно-транспортною накладною, відповідно до якої автомобільним перевізником та вантажоотримувачем є ПП «Фарм Севіс». Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу його власником є ТОВ «ОЗТ-Південь».

Відповідачем до відзиву надано письмове пояснення представника позивача, який був присутній при прийнятті оскаржуваної постанови та в якому зазначено, що перевізником саме було ТОВ «ОЗТ Південь».

На думку суду таке пояснення не є і не може бути підставою для притягнення до відповідальності саме позивача, оскільки приписи вищенаведеного законодавства передбачають відповідальність перевізника. Таке пояснення є нікчемним і не може змінювати суб`єкта правопорушення та підстави притягнення до відповідальності.

Відповідачами не спростовано належними та допустимими доказами факт того, що позивач не є автомобільним перевізником.

Суд не дає оцінку іншим обґрунтуванням, на які посилається позивач, оскільки встановлено, що позивач не є суб`єктом цих порушень, а тому він не може спростовувати обставини, які не зачіпають його права та інтереси.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок доказування у таких спорах покладається на відповідача, а у даному випадку стороною відповідача не доведено обставин правомірності та обґрунтованості прийняття оскаржуваного рішення, позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова - скасуванню.

Позивачем заявлено також про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5000 гривень.

Відповідач вважає, що позивачем не надано належних доказів та аргументів щодо доцільності стягнення судових витрат.

Згідно зі статтею134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи положення статтей 134 та 139 КАС України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідних для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі.

Також законодавцем визначено процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з момент у винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19)

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, вимога про відшкодування судових витрат на правничу допомогу була заявлена представником ТОВ «ОЗТ-Південь» у позовній заяві, але докази їх понесення не подано. Долучений до справи договір про надання правової допомоги не містить жодних посилань, що стосуються виконаних робіт та їх вартості.

Оскільки позивачем заявлено про відшкодування судових витрат на правничу допомогу у позовній заяві, але не надано доказів їх понесення то суд вважає, що позивач у відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України може протягом п`яти днів з дня прийняття рішення надати їх суду для розгляду вказаної заяви.

На виконання вимог ч.1 ст. 77 КАС України позивачем доведено належними та допустими доказами протиправність рішення відповідача.

У підсумку з урахуванням вищезазначеного у сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Сума сплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню з Державної служби України з безпеки на транспорті, оскільки Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області є його структурним підрозділом.

Керуючись ст..241-246 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ТОВ «Об`єднані зернові технології Південь» задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 332313 від 17 жовтня 2022 року, прийняту Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Об`єднані зернові технології Південь» (, 65049, м. Одеса, проспект Адміральський, 14, кВ. 1) судовий збір в сумі 2 481,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.