Справа № 320/2902/20
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 року м. Київ № 320/2902/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області про визнання протиправними дій та зобов"язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області та просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення комісії з розгляду заяв щодо призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі для деяких категорій осіб при виконавчому комітеті Обухівської міської ради Київської області від 10.01.2020 № 1/2;

зобов"язати виконавчий комітет Обухівської міської ради виплатити компенсацію за належні для отримання жилі приміщення згідно рішення комісії з розгляду заяв щодо призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб при виконавчому комітеті Обухівської міської ради Київської області від 24.07.2019 № 4.

Позов мотивовано протиправністю скасування відповідачем рішення від 24.07.2019 № 4 про призначення позивачу грошової компенсації на придбання житла, оскільки на думку позивача він відповідає всім критеріям на отримання такої компенсації, а дії органу місцевого самоврядування є протиправними.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 263 КАС України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на адміністративний позов не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідно до архівного витягу від 14.01.2019 № 06-05/6 рішенням Виконавчого комітету обухівської міської ради від 25.02.2003 № 150, позивача поставлено на квартирний облік при міськвиконкомі.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації, у якій зазначив, що є інвалідом ІІ групи та перебуває на квартирному обліку. до якої долучив копію паспорта з ідентифікаційним номером, копію посвідчення інваліда війни, копію рішення виконавчого комітету Обухівської міської ради № 150 від 25.02.2003.

Відповідно до витягу з протоколу від 24.07.2019 № 4 Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідам І-ІІ групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції; осіб з інвалідністю І-ІІ групи з числа учасників бойових дій на території інших держав та потребують поліпшення житлових умов, протокольним рішенням № 1 призначено позивачу грошову компенсацію.

Однак, 10.01.2020 Рішенням № 1/2 Комісії з розгляду заяв щодо призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, відповідачем скасовано рішення від 24.07.2019 № 4 про призначення позивачу грошової компенсації на придбання житла, оскільки останнє видано помилково.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначається Законом України від 20.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551).

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551 до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах.

Пунктом 18 ст. 13 Закону № 3551 визначено, що позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

28.03.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 214 "Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей", якою затверджено «Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей» (далі - Порядок).

Даний Порядок визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей загиблих учасників бойових дій на території інших держав, визначених в абзаці першому п. 1 ст. 10 Закону № 3551, для осіб з інвалідністю I-I групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов?язаних з перебуванням у таких державах, визначених п. 7 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551, та які потребують поліпшення житлових умов (далі - грошова компенсація) і перебувають на обліку за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української РСР та на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Пунктами 3 5 Порядку передбачається, що право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають особи з інвалідністю I-II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, визначені п. 7 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних із перебуванням у цих державах, що перебувають на квартирному обліку.

Грошова компенсація членам сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, та особам з інвалідністю виплачується в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених абзацами 7 і 8 п. 18 цього Порядку, у порядку черговості відповідно до дати взяття на квартирний облік та з урахуванням категорії одержувача грошової компенсації для членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, визначених пунктом 2 цього Порядку, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей учасників бойових дій на території інших держав, визначених в абзаці 1 п. 1 ст. 10 Закону № 3551, для осіб з інвалідністю I-II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних із перебуванням у цих державах, визначених п. 7 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551, та які потребують поліпшення житлових умов.

Якщо особі встановлено II групу інвалідності, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних із участю в бойових діях та перебуванням на території інших держав, пізніше, ніж цю особу взято на квартирний облік як особу з інвалідністю внаслідок війни, черговість виплати грошової компенсації визначається за датою встановлення II групи інвалідності відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії.

За поданням структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, за рішенням виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної в місті (у разі її утворення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м. Києві держадміністрації утворюється комісія щодо розгляду заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, та осіб з інвалідністю про призначення грошової компенсації.

Пунтком 6 Порядку з поміж іншого визначено, що до повноважень комісії належить: перевірка наявності в одержувача грошової компенсації статусу особи, на яку поширюється чинність Закону № 3551, встановленого відповідно до абзацу 1 п. 1 ст. 10 зазначеного Закону та статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, встановленого відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551; визначення категорії особи як члена сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла; перевірка складу сім`ї особи з інвалідністю; перевірка наявності документів про взяття на квартирний облік членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, особи з інвалідністю та членів її сім`ї; перевірка факту спільного чи окремого проживання членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, які мають право на грошову компенсацію; перевірка інформації про наявність/відсутність права власності на житлове приміщення проводиться на підставі інформації (відомостей) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, бюро технічної інвентаризації, а також відомостей, поданих в заяві про призначення грошової компенсації; перевірка факту надання раніше одержувачу грошової компенсації або членам його сім`ї житла чи виплати грошової компенсації за рахунок бюджетних та благодійних коштів, залучених коштів суб`єктів господарювання, інших джерел, не заборонених законодавством, як члену сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, або як особі з інвалідністю; прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації; перегляд рішення про призначення грошової компенсації за нововиявленими обставинами (у разі змін у майновому стані, у складі сім`ї, зміни показників опосередкованої вартості спорудження житла, у зв`язку із втратою статусу члена сім`ї загиблого або особи з інвалідністю внаслідок війни, зняття з квартирного обліку тощо); скасування попереднього рішення за нововиявленими обставинами; прийняття рішення про відмову у виплаті грошової компенсації; визначення розміру грошової компенсації.

Відповідно до пп.7 п. 14 Порядку Комісія відмовляє заявникові в призначенні грошової компенсації з підстав, що заявникові вже надавалося житло або вже виплачувалася грошова компенсація як члену сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, або як особі з інвалідністю за рахунок бюджетних та благодійних коштів, залучених коштів суб`єктів господарювання, інших джерел, не заборонених законодавством.

Досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що 10.01.2020 Рішенням № Комісії з розгляду заяв щодо призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, відповідачем скасовано рішення від 24.07.2019 № 4 про призначення позивачу грошової компенсації на придбання житла, оскільки останнє видано помилково з огляду на те, що позивачу вже надавалась житлова площа відповідно до рішення виконавчого комітету Української міської ради народних депутатів від 20.01.1986 № 4.

При цьому факт надання такої житлової площі позивачем не заперечується.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач звертає увагу суду, що відповідач не може скасувати своє рішення з огляду на те, що рішенням Виконавчого комітету Обухівської міської ради від 25.02.2003 № 150, позивача поставлено на квартирний облік при міськвиконкомі, з приводу чого суд зазначає наступне.

Питання постановлення та перебування на квартирному обліку регулюються Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР затвердженими постановою від 11.12.1984 № 470 Ради Міністрів Української РСР (далі Правила).

Відповідно до п. 1 Розділу 1 Правил ці правила регулюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання.

Відповідно до п. 13 Правил на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами;

які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначається Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством охорони здоров`я УРСР і Держбудом УРСР;

які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я УРСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Порядок видачі медичних висновків зазначеним хворим встановлюється Міністерством охорони здоров`я УРСР;

які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

які проживають у гуртожитках;

які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати);

внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до п. 19-21 ч. 1 ст. 6 та осіб з інвалідністю внаслідок війни, визначених у п. 10-14 ч. 2 ст. 7, та членів їх сімей, а також членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, визначених абзацами 1 та 4 п. 1 ст. 10, членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, визначених у статті 10-1 Закону № 3551.

При цьому Порядок визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей загиблих учасників бойових дій на території інших держав, визначених в абзаці першому п. 1 ст. 10 Закону № 3551, для осіб з інвалідністю I-I групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов??язаних з перебуванням у таких державах, визначених п. 7 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551, та які потребують поліпшення житлових умов (далі - грошова компенсація) і перебувають на обліку за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української РСР та на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Також п. 3 Порядку зазначено, що право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають особи з інвалідністю I-II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, визначені п. 7 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних із перебуванням у цих державах, що перебувають на квартирному обліку.

Відтак, зазначені правові акти мають різну сферу регулювання, при цьому вбачається залежність отримання грошової допомоги визначеної Порядком від перебування на квартирному обліку, який в свою чергу регулюється Правилами.

Як вбачається із наведеного підстави для постановлення на квартирний облік та отримання грошової компенсації є відмінними одні від одних.

Досліджуючи зміст наведених вище положень, суд приходить до висновку, що перебування особи на квартирному обліку самостійно не створює умов і обставин, які зобов`язували уповноваженого суб`єкта здійснити виплату грошової компенсації, оскільки для такої виплати потрібно відповідати вимогам зазначеним у Порядку.

Крім того Порядком у п. 14 передбачено, що Комісія відмовляє заявникові в призначенні грошової компенсації з підстав, що заявникові вже надавалося житло або вже виплачувалася грошова компенсація як члену сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, або як особі з інвалідністю за рахунок бюджетних та благодійних коштів, залучених коштів суб`єктів господарювання, інших джерел, не заборонених законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що підставами для скасування рішення від 24.07.2019 № 4 про призначення позивачу грошової компенсації на придбання житла, виступали надання позивачу житлової площі відповідно до рішення виконавчого комітету Української міської ради народних депутатів від 20.01.1986 № 4.

Також Порядок визначає межі компетенції Комісії щодо скасування попереднього рішення за нововиявленими обставинами.

Підсумовуючи вищенаведене суд звертає увагу, що перебування позивача на квартирному обліку ніяким чином не перешкоджає відповідачу відмовити у здійсненні грошової компенсації, якщо заявник не відповідає вимогам передбаченим у цьому Порядку. В даному випадку відмовою у наданні грошової компенсації слугував факт отримання позивачем житлової площі відповідно до рішення виконавчого комітету Української міської ради народних депутатів від 20.01.1986 № 4, який позивач не заперечує, а отже рішення Комісії є правомірним а позовні вимоги є такими що не підлягають задоволенню.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Європейський суд з прав людини у справі "Чуйкіна проти України" (Chuykina v. Ukraine) зазначив, що процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином ст. 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції.

Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia).

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який не довів правомірність своєї бездіяльності.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242- 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.