Справа № 340/937/22
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/937/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В., розглянув у порядку спрощеного позовного письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; адреса: вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25006)

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо припинення нарахування і виплати компенсаційної виплати 80-річним, припинення індексації середньомісячного заробітку для обчислення пенсії з 01.11.2021 року ОСОБА_1 та вимогу щодо повернення зайво сплачених грошових коштів за період з 01.07.2019р. по 31.10.2021р. в сумі 28008,92 грн. неправомірними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати та сплатити пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням компенсаційної виплати 80-річним та з урахуванням індексації середньомісячного заробітка для обчислення пенсії з 01.11.2021 року з урахуванням сплачених сум.

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 30 000 (тридцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебував на обліку та отримував пенсію за віком на пільгових умовах (Список 1) у м. Світловодську Кіровоградської області. 01 листопада 1998 року виплата пенсії позивачеві припинена у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №340/2146/19 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зобов?язано поновити, перерахувати та сплатити пенсію за віком ОСОБА_1 з 01 травня 2019 року. Виконуючи означене судове рішення, відповідач поновив ОСОБА_1 виплату пенсії із 01 травня 2019 року та у подальшому перераховував і виплачував її з урахуванням компенсаційної виплати 80-річним та індексації середньомісячного заробітка для обчислення пенсії. Проте, уже з листопада 2021 року відповідач протиправно припинив виплату позивачеві пенсії тз урахуванням вказаних складових, фактично повернувшись до первинно встановленого ОСОБА_1 розміру пенсії.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, наголосивши на тому, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №340/2146/19 будь-якого зобов`язання щодо здійснення в перерахунків пенсій ОСОБА_1 на відповідача не було покладено. Натомість пенсійний орган помилково, під час «масових перерахунків» пенсій перерахував і пенсію ОСОБА_1 . Виявивши таку помилку, з листопада 2021 року Головне управління припинило нарахування та виплату, на його думку, безпідставно застосованих до пенсії позивача сум (компенсаційної виплати 80-річним та індексації середньомісячного заробітку для обчислення пенсії). Так само, заперечує відповідач і проти стягнення заявленої позивачем моральної шкоди.

Крім того, відповідач наполягає на тому, що позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду, а спір стосується виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №340/2146/19, тому позов має бути залишений без розгляду.

Однак, такі доводи судом відхилені як юридично помилкові. Так, суд вважає, що у даному випадку право позивача на звернення до суду не обмежене будь-яким строком в силу правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 24 листопада 2020 року у справі № 815/460/18, за якою адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, може бути подано без обмеження будь-яким строком. Предмет і підстави даного адміністративного позову не є тотожними тим, що розглядалися Кіровоградським окружним адміністративним судом у справі №340/2146/19.

Ухвалою суду від 08 лютого 2022 року відкрите провадження у справі; справу вирішено розглядати порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою суд зобов`язав відповідача надати суду копію пенсійної справи позивача. Проте таких вимог суду відповідач не виконав, що обумовило розглядає справу за наявними доказами (частина шоста статті 77 КАС України).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з травня 1982 року по 01 листопада 1998 року перебував на обліку та отримував пенсію за віком на пільгових умовах (Список 1) у м. Світловодську Кіровоградської області.

З 01 листопада 1998 року виплата пенсії позивачеві припинена за його заявою, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №340/2146/19 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зобов?язано поновити, перерахувати та сплатити пенсію за віком ОСОБА_1 з 01 травня 2019 року.

Виконуючи означене судове рішення, відповідач поновив ОСОБА_1 виплату пенсії із 01 травня 2019 року.

Як видно із наявного у справі листа відповідача № 100-0306-8 /50565 від 2 листопада 2021р., із 01 липня 2019 року та надалі пенсія ОСОБА_1 перераховувалась та виплачувалась із урахуванням індексації та компенсаційної виплати особам, які досягли 80-річного віку.

Проте, у листопаді 2021 року ГУ ПФ України припинило виплату позивачеві пенсії з урахуванням зазначених складових, повернувшись до розміру пенсії, станом на 01 травня 2019 року.

Обгрунтовуючи правомірність своїх дії, відповідач покликається на те, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №340/2146/19 будь-якого зобов`язання щодо здійснення в подальшому перерахунків пенсій ОСОБА_1 на відповідача не було покладено, тому у листопаді 2021 року Головним управлінням було приведено пенсійну справу позивача у відповідність до вимог закону, та поновлено нарахування та виплату пенсії у розмірі, що обчислений на день припинення її виплат.

За таких умов розмір пенсії позивача, що виплачується йому з листопада 2021 року, зменшився порівняно із розміром пенсії, що виплачувалась ОСОБА_1 з липня 2019 року по жовтень 2021 року.

Викладені обставини передували зверненню позивача до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-ІV» (далі - Закон № 1058-ІV) та іншими нормативно-правовими актами.

По суті спору суд вказує на таке.

Відповідно до статті 24 Конституції України, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Відповідно до статті 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року №16/98-ВР право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Як зазначено в пункті 3.3. Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону № 1058-IV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Тобто, виходячи із чинного пенсійного законодавства, особа має право на отримання заробленої та призначеної пенсії незалежно від місця її проживання.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку № 22-1).

При цьому суд зазначає, що згідно з пунктом 2.8 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Отже, громадянин України, який проживає за межами країни, має ті самі конституційні права, як й інші громадяни держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

За таких обставин, відсутність у рішенні суду, яким зобов`язано пенсійний орган поновити пенсію за віком, зобов`язання здійснювати у подальшому перерахунок вказаної пенсії у відповідності до норм пенсійного законодавства України не може бути підставою для обмеження права позивача на такий перерахунок.

Нарахування пенсії в повному обсязі («правильному» розмірі) покладається на відповідний територіальний орган Пенсійного фонду. При цьому у випадках, обумовлених законодавством, перерахунок пенсій відбувається без подання пенсіонером відповідної заяви.

Так, у спірних правовідносинах, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» (в редакції станом на 01.09.2021), установлено з 1 березня 2021 р. особам, яким виповнилося 80 років і більше, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, не досягає розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за 2020 рік, щомісячну компенсаційну виплату в розмірі до 500 гривень у межах зазначеного розміру.

Щомісячна компенсаційна виплата особам, які отримують пенсію та досягли 80-річного віку після 1 березня 2021 р., встановлюється і виплачується з дати досягнення ними зазначеного віку.

У разі коли після встановлення відповідно до цього пункту щомісячної компенсаційної виплати розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством (крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), у осіб, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом другим пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення зазначеного Закону, не досягає 2600 гривень, таким особам надається доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Тобто, починаючи з 1 квітня, у вищезазначених осіб розмір пенсії разом з компенсаційною виплатою та надбавками, підвищеннями, зокрема пенсією за особливі заслуги перед Україною за результатами перерахунку не повинен перевищувати 9 205,19 грн. При цьому, немає значення, за яким Законом призначено пенсію.

Той самий порядок в частині «автоматичного» перерахунку пенсії без відповідного звернення пенсіонера встановлено і статтею. 42 Закону №1058-IV щодо індексації пенсій.

Так, відповідно до вказаної статті для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Згідно абзацу другому частини третьої вказаної статті з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Суд наголошує, що виконання вимог закону щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій з означених підстав є обов`язком відповідача безвідносно до того, призначена пенсіонерові пенсія органом Пенсійного фонду України добровільно чи ї поновлено за рішенням суду.

При цьому суд звертає увагу, що рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №340/2146/19 не містить застережень щодо встановлення конкретного розміру пенсійної виплати позивачеві та щодо того, що пенсія позивача не підлягає надалі перерахункам, у тому числі й «масовим», як їх кваліфікує відповідач.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Сук проти України» від 10.03.2011, поняття майно в першій частині статті 1 Протоколу першого має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися майновими правами і, відповідно, майном у розумінні цього положення. Держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Отже, право на пенсію включається в поняття «майно» в розумінні статті 1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. А тому, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат, в даному випадку збільшення розміру пенсії за віком в рамках національної системи соціального забезпечення, та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

У рішенні ЄСПЛ від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (пункт 70 цього рішення).

Право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом. Необхідно відрізняти пенсію за віком, яка призначається довічно, та пенсії, які можуть мати термін дії (наприклад, пенсія по інвалідності - на період встановлення інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника дітям померлого годувальника призначається до досягнення 18 річного віку, а тим, що навчаються у вищому навчальному закладі - до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 років).

Пенсія за віком призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу та розміру заробітної плати, яку вона отримувала, та відповідно до відрахувань до спеціального фонду.

При цьому, пенсія за віком призначається особі один раз та виплачується державою протягом всього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом. Водночас, пенсія стає «нарахованою» в момент призначення пенсії і залишається такою («нарахованою») до її чергової зміни.

У свою чергу, спеціальне законодавство у сфері соціального захисту, а саме стаття 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Судом встановлено, що після поновлення виплати ОСОБА_2 пенсії згідно із рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №340/2146/19 із травня 2019 року, відповідач у відповідності до вищевказаних законодавчих положень перераховував та виплачував пенсію позивача з липня 2019 року до жовтня 2021 року включно, здійснивши індексацію та щомісячну компенсаційну виплату особам, які досягли 80-річного віку, що обумовило підвищення розміру пенсії позивача. Припинивши з листопада 2021 року виплату перерахованої позивачеві пенсії з індексацією та компенсаційною виплатою особам, які отримують пенсію та досягли 80-річного віку, ГУ ПФУ в Кіровоградській області діяло необгрунтовано, що призвело до порушення права позивача на належний розрахунок пенсії та подальше підвищення її розміру відповідно до статті 42 Закону № 1058-ІV.

Викладене обумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог у цій частині та про зобов?язання відповідача поновити з 01 листопада 2021 року нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі, що був нарахований і виплачувався станом на 31 жовтня 2021 року.

Воднораз, суд вважає передчасною, а отже такою, що не підлягає до задоволення, позовну вимогу про визнання протиправною вимоги ГУ ПФ України в Кіровоградській області повернення ОСОБА_1 , зайво сплачених грошових коштів за період з 01.07.2019р . по 31.10.2021р. в сумі 28008,92 грн. Так, правова процедура повернення пенсіонером зайво (надміру) отриманих коштів регулюється Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за № 374/7695 (далі-Порядок №). Відповідно до пункту 3 Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії. Представник позивача не надала суду доказів того, що така процедура наразі розпочата відповідачем (прийняте відповідне рішення). Натомість прохання звернутись Центру обслуговування громадян для вирішення питання про повернення зайво отриманих коштів, викладене у листі № 100-0306-8 /50565 від 2 листопада 2021р., не є юридично значущим доказом початку процедури примусового повернення зайво (надміру) отриманих коштів у розумінні вказаного Порядку.

Щодо стягнення моральної шкоди в сумі 30 000 грн, суд зазначає таке.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті.

Питання практики застосування положень законодавства щодо відшкодування моральної шкоди розтлумачене у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно з пунктом 4 якої позивач повинен зазначити у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п. 3 постанови).

Пунктом 5 зазначеної постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивач не надав суду жодних доказів завдання йому моральної шкоди, зокрема, спричинення моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, додаткових зусиль, спрямованих на організацію свого життя тощо.

За таких обставин, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Судові витрати у справі (судовий збір) належить розподілити відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, присудивши їх позивачеві з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; адреса: вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25006) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо припинення нарахування і виплати ОСОБА_1 пенсії з урахуванням компенсаційної виплати 80-річним та індексації середньомісячного заробітку для обчислення пенсії з 01 листопада 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області поновити з 01 листопада 2021 року нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі, що був нарахований і виплачувався станом на 31 жовтня 2021 року, з урахуванням сплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати (судовий збір) у розмірі 992,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області ().

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. Кравчук