Справа № 300/2675/22
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2675/22 пров. № А/857/16488/22

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року (ухвалене головуючим суддею Григорук О.Б. у м. Івано-Франківськ) у справі № 300/2675/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 01.02.2022 № 36 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, згідно пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки враховуючи період роботи на посаді учителя початкових класів Козарівської загальноосвітньої школи з 20.10.1986 по 30.11.2015, позивач має стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», понад 30 років.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.02.2022 № 36. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, згідно пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що документами підтверджується факт виконання позивачем обов`язків вчителя початкових класів у навчальному закладі в спірний період, а відтак підтверджується і наявність необхідного стажу для виплати одноразової грошової допомоги при виході на пенсію.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням страхового стажу 42 роки 6 місяців 13 днів.

Згідно записів трудової книжки №№ 4-9 в період з 20.10.1986 по 30.11.2015 позивачка працювала класоводом 3 класу в Козарівській загальноосвітній школі (а.с. 13, 14).

Відповідно до довідки Відділу освіти Рогатинської міської ради Івано-Франківської області від 23.12.2021 № 673/1501-75/11 в період з 20.10.1986 по 30.11.2015 за позивачкою закріплені у 3-му класі години математики, природознавства, музики, малювання, праці і суспільно корисної праці у кількості 12 год., та керівництво класом з 20.10.1986, наказ від 20.10.1986 № 205 (а.с. 43).

У відповідності до наказу від 20.10.1986 № 205 за позивачкою закріплені у 3-му класі години математики, природознавства, музики, малювання, праці і суспільно корисної праці у кількості 12 год., та керівництво класом з 20.10.1986 (а.с. 44).

Згідно довідки відділу освіти Рогатинської міської ради від 17.05.2022 № 251/1501-15/11 в період з 20.10.1986 по 30.11.2015 позивачка переведена на посаду вчителя початкових класів - згідно особових карточок про заробітну плату (а.с. 18).

28.01.2022 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про призначення їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

За результатом розгляду заяви від 21.01.2022, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області направило позивачу рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 01.02.2022 № 36 про відмову у перерахунку пенсії - у призначенні грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній страховий стаж, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» -«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - 30 років та вірної довідки. Зазначено, що загальний стаж складає 42 роки 6 місяців 13 днів, стаж за спеціальністю складає 12 років 08 місяців 17 днів. Розглянувши надані документи було виявлено, що період з 20.10.1986 по 30.11.2015, згідно наданої довідки від 23.12.2021 №673/1501-15/11, де ОСОБА_1 була закріплена у 3-му класі і викладала години математики, природознавства, музики, малювання, праці і суспільно корисної праці в Козарівській загальноосвітній школі без зазначення посади, тому зарахувати до спеціального стажу даний період не має підстав (а.с.15, 16).

Позивач вважаючи таку відмову відповідача протиправною, звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно п. 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Як зазначив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відмовляючи у виплаті грошової допомоги передбаченої п. 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1058-ІV, відповідач виходив з того, що у позивача відсутній спеціальний стаж, визначений пунктами «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме неможливість зарахування періоду роботи з 20.10.1986 по 30.11.2015

Відтак в спірній ситуації слід встановити наявність або відсутність спеціального стажу у позивача визначений пунктами «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 48 Кодексу законів про працю України, ст.62 Закону №1788-ХІІ, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-ХІІ, Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Згідно з п. 1 та п. 2 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відтак, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що згідно записів трудової книжки №№ 4-9 в період з 20.10.1986 по 30.11.2015 позивачка працювала класоводом 3 класу в Козарівській загальноосвітній школі (а.с.13, 14).

Відповідно до довідки Відділу освіти Рогатинської міської ради Івано-Франківської області від 23.12.2021 № 673/1501-75/11 в період з 20.10.1986 по 30.11.2015 за позивачкою закріплені у 3-му класі години математики, природознавства, музики, малювання, праці і суспільно корисної праці у кількості 12 год., та керівництво класом з 20.10.1986, наказ від 20.10.1986 № 205 (а.с.43). У відповідності до наказу від 20.10.1986 №205 за позивачкою закріплені у 3-му класі години математики, природознавства, музики, малювання, праці і суспільно корисної праці у кількості 12 год., та керівництво класом з 20.10.1986 (а.с.44).

Згідно довідки відділу освіти Рогатинської міської ради від 17.05.2022 № 251/1501-15/11 в період з 20.10.1986 по 30.11.2015 позивачка переведена на посаду вчителя початкових класів - згідно особових карточок про заробітну плату (ас.18).

До 01.07.1997 діяло Положення про класного керівника восьмирічної школи і середньої загальноосвітньої трудової політехнічної школи з виробничим навчанням, затверджене Міністерством освіти УРСР 25.11.1960, яке, зокрема, визначало завданням класного керівника. Наказом Міністерства освіти і науки України від 06.09.2000 № 434 затверджено Положення про класного керівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, відповідно до пункту 1.2 якого, класний керівник - це педагогічний працівник, який здійснює педагогічну діяльність з колективом учнів класу, навчальної групи професійно-технічного навчального закладу, окремими учнями, їх батьками, організацію і проведення позаурочної та культурно-масової роботи, сприяє взаємодії учасників навчально-виховного процесу в створенні належних умов для виконання завдань навчання і виховання, самореалізації та розвитку учнів (вихованців), їх соціального захисту.

Обов`язки класного керівника покладаються на педагогічного працівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, який має педагогічну освіту або відповідну професійну освіту та професійно-педагогічну підготовку, здійснює педагогічну діяльність, фізичний та психічний стан здоров`я якого дозволяє виконувати ці обов`язки (пункт 2.1 Положення від 06.09.2000 № 434). На класного керівника покладається керівництво одним класом, навчальною групою. У початкових класах класне керівництво здійснює вчитель початкових класів (пункт 2.3 Положення від 06.09.2000 №434).

Відповідно до п. 36 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України №102 від 15.04.1993 вчителям, викладачам, старшим викладачам, майстрам виробничого навчання та іншим педагогічним працівникам (крім керівних) загальноосвітніх навчальних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів провадиться додаткова оплата за класне керівництво.

З огляду на викладене, поняття «класовод» тотожне поняттю «класний керівник» та за своїм змістом є не назвою відповідної посади, а вказує на те, що позивач, перебуваючи на посаді вчителя, виконувала додатково обов`язки класного керівника, покладені на неї відповідним наказом керівництва навчального закладу, а тому, займаючи посаду класовода, здійснювала педагогічну діяльність, а відтак набувала учительський стаж.

Слід зазначити, що керівники навчальних закладів, оформлюючи необхідну документацію (трудові книжки, накази, тарифікаційні списки тощо), мають записувати назви посад працівників відповідно до Класифікатору професій ("Єдиній державній класифікацій професій всіх категорій працівників на підставі міжнародних стандартів").

На час внесення запису в трудову книжку позивача, була чинною Єдина номенклатура посад службовців, затверджена Постановою Державного комітету Ради Міністрів ЄРЄР з питань праці та заробітної плати № 443 від 09.09.1967. Згідно даної номенклатури, в групі 5, позиція 5780 значиться посада «вчитель». У даній групі номенклатурою посад не передбачено посади «класовод». З 01.01.1996 набирає чинності Державний класифікатор професій, затверджений наказом №257 від 27.07.1995. В даному класифікаторі посада "класовода" не передбачена. Натомість є професія вчителя початкових класів під порядковим номером 233 та 2331.

Колегія суддів поділяє твердження суду першої інстанції, що відповідальність за належне і своєчасне оформлення штатних розкладів та вірне внесення в трудові книжки працівників освіти найменування посад покладається на керівників підприємств та установ, а несвоєчасне приведення записів у трудовій книжці працівника у відповідність з діючим положенням не може позбавити особу гарантованого Конституцією права на належне пенсійне забезпечення.

З врахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку що наведеними документами підтверджується факт виконання позивачем обов`язків вчителя початкових класів у навчальному закладі в спірний період, а відтак підтверджується і наявність необхідного стажу для виплати одноразової грошової допомоги при виході на пенсію.

Оскільки, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивача необхідного страхового стажу, є підстави вважати про наявність права на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України №1058.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Щодо доводів апелянта в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, то колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції підставним, оскільки розрахунок правничої допомоги відповідає співвідношенню до складності справи та обсягу наданих позивачу послуг.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 300/2675/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. І. Довга
З. М. Матковська