Справа № 754/11673/22
Суддя: Скрипка О. І.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/37/23
РІШЕННЯ

Іменем України

14 лютого 2023 року м.Київ

Деснянський районний суд м.Києва в особі головуючого-судді Скрипки О.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою відповідача № 1044 від 08.11.2022 року на неї було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.

Зазначену постанову позивач вважає необґрунтованою, безпідставною та такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Так, позивач зазначає про те, що 09.09.2022 року вона перебувала в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 . В зазначеному приміщенні (магазині) її мати ОСОБА_2 , яка зареєстрована як ФОП, здійснює господарську діяльність. Коли вона (позивач) очікувала повернення матері із закупівлі товару, в приміщення магазину зайшли працівники поліції та склали на неї протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 473008 від 09.09.2022 року, відповідно до якого нею був здійснений продаж електронного пристрою для паління « ІНФОРМАЦІЯ_2 », смак «кава-табак», 4,8 мг нікотину, неповнолітній особі, ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушено ч.2 ст.156 КУпАП. Нею було надано письмові пояснення, відповідно до яких вона заперечувала вказані обставини, однак зазначене працівниками поліції не було взято до уваги та було проігноровано. Також їй працівниками поліції не було пред`явлено жодного доказу продажу вказаного пристрою неповнолітній особі. Ані протокол про адміністративне правопорушення, ані оскаржувана постанова не містять жодного посилання на розрахунковий документ (касовий чек), який підтверджує вказаний факт продажу, а єдиним доказом в матеріалах справи є протокол про адміністративне правопорушення. Відтак, за відсутності доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, вона вважає, що відповідач прийшов до неправомірного висновку про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, притягнувши її до адміністративної відповідальності. Крім того, вона не є суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки не є працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування та не є суб"єктом господарювання зі здійснення діяльності з торгівлі або громадського харчування, а відтак в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

З наведених підстав позивач просить суд визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову і закрити провадження про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Скрипки О.І. від 15.12.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до ст. 263 КАС України. Відповідачу надано строк (15 днів) для подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

11.01.2023 року до суду надійшов відзив представника відповідача Макаренка О.В. на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача заперечує проти позовних вимог, вказуючи на те, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства. Крім того, доводи позивача щодо недоведеності її вини у вчиненні спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями неповнолітнього ОСОБА_3 , відібраними працівником поліції у присутності батька неповнолітнього ОСОБА_3 , рапортом чергового Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, а також поясненнями, підписаними власноручно позивачем про те, що вона працює у магазині на посаді продавця та заперечує факт продажу електронних виробів для паління. На думку представника відповідача, зазначене пояснення спростовує твердження позивача про те, що вона не є працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування та не перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 . Крім того, протокол від 09.09.2022 року серії ВАВ № 473008 складений у присутності позивача, з його змісту слідує, що позивачу було роз`яснено її права та обов`язки, позивач підписала протокол, що свідчить про те, що вона була з ним ознайомлена. Другий примірник протоколу позивач отримала та мала можливість ознайомитись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, заяв та клопотань від позивача під час ознайомлення з протоколом не надійшло. Також, представник відповідача вважає, що позивачем не спростовано показів свідків - неповнолітнього ОСОБА_4 та його батька ОСОБА_3 , які прямо вказали на факт продажу неповнолітньому. Посилання позивача на недоведеність продажу електронного пристрою для паління неповнолітньому у зв`язку із відсутністю розрахункового документу є безпідставними, оскільки відсутність розрахункового документу не є однозначним підтвердженням не проведення відповідної касової операції із продажу товару. Наведене може свідчити про інші обставини, зокрема, недотримання суб`єктом господарювання положень ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» або намір уникнути відповідальності за реалізацію електронного пристрою для паління тощо.

Посилаючись на викладене, а також на те, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувся із дотриманням норм чинного законодавства на підставі дослідження наявних доказів, представник відповідача вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю.

25.01.2023 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив представника відповідача. У даній відповіді позивач зазначає про те, що у поясненнях ОСОБА_4 не міститься жодного посилання на неї, як особу, яка продала йому електронний пристрій для паління. Сам факт її перебування у магазині не доводить факту здійснення неї роздрібної торгівлі товарами та продажу неповнолітньому ОСОБА_4 вказаного пристрою. Щодо пояснень ОСОБА_3 , то він особисто не перебував у магазині одночасно із ОСОБА_4 , а тому придбання пристрою для паління його сином саме в цьому магазині є лише його особистим припущенням, яке іншими доказами не підтверджено. Також, позивач зазначила про поважність причини відсутності на засіданні комісії та зауважила, що її відсутність на засіданні не може бути підставою для винесення незаконної постанови.

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини та докази, які мають значення для вирішення справи, суд вважає, що вказаний адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

09.09.2022 року начальником СЮП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції Якименко С.О. складено протокол серії ВАВ № 473008 відносно продавця магазину «Крамниця смаку» ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, а саме: 09.09.2022 року близько 10 год. 15 хв., перебуваючи на робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила продаж електронного пристрою для паління « ІНФОРМАЦІЯ_5 », смак «кава-табак», 4,8 мг нікотину, особі, яка не досягла 18 року - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За наслідками вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, 08.11.2022 року Адміністративною комісією при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було прийнято постанову № 1044, згідно якої комісія визнала позивача винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 грн. На засідання адміністративної комісії не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце його проведення.

В обґрунтування позову сторона позивача вказує, що така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Представник відповідача у відзиві проти тверджень позивача заперечував, вказуючи на їх недоведеність, а також законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Вирішуючи обґрунтованість даних доводів, судом приймається до уваги наступне.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Також, згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 156 КУпАП передбачено, що порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, - тягне за собою накладення штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП (зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення), постанова повинна містити, серед іншого, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Так, з диспозиції ч. 2 ст. 156 КУпАП вбачається, що зазначена норма є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, порушення яких і буде підставою для адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

В даному випадку в оскаржуваній постанові адміністративної комісії, відсутнє посилання на порушення позивачем нормативно-правових актів яке є підставою для адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Згідно п.10 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року № 854 (далі Правила), продаж алкогольних напоїв громадянам, які не досягли 18-річного віку, забороняється. В разі виникнення сумніву щодо віку покупця продаж алкогольних напоїв здійснюється за умови пред`явлення документа, що засвідчує його вік.

Отже, для притягнення особи до відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП обов`язково необхідно встановити факт продажу такою особою алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Суд враховує, що, ані протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП, а ні оскаржувана постанова не містять відомостей про те, що остання являється працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування та/або фізичною особою-підприємцем і що саме нею було здійснено продаж. Так, відповідно до пояснень неповнолітнього ОСОБА_4 від 09.09.2022 року неможливо встановити, ким саме було продано електронний пристрій для паління, зокрема, чи проданий він саме позивачем.

Відтак, суд відхиляє посилання представника відповідача на пояснення позивача, наявні у справі про адміністративне правопорушення, оскільки зазначення у них про те, що позивач працює продавцем не підтверджується іншими наявними доказами по справі. Крім того, у вказаних поясненнях позивач заперечує факт продажу електронного пристрою для паління. Беззаперечних доказів зворотнього стороною відповідача не надано.

Посилання позивача на недоведеність продажу електронного пристрою для паління неповнолітньому у зв`язку із відсутністю підтверджуючого реалізацію розрахункового документу, суд визнає безпідставними, оскільки обов`язком продавця є видача споживачеві розрахункового документу встановленої форми, який засвідчує факт купівлі товару із відповідною позначкою про дату здійснення такої операції, однак недотримання цієї вимоги та відсутність розрахункового документу не є однозначним підтвердженням непроведення відповідної касової операції із продажу товару, а може свідчити про інші обставини, зокрема, недотримання суб`єктом господарювання положень статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» або намір уникнути відповідальності за реалізацію алкогольних/слабоалкогольних напоїв тощо (постанова Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 813/2919/16 (адміністративне провадження № К/9901/16943/18).

Таким чином, аналізуючи наявні докази у світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що при винесенні оскаржуваної постанови достеменно не встановлено особу, якою було здійснено продаж електронного пристрою для паління неповнолітній особі, оскільки справа про адміністративне правопорушення не містить даних, які б могли ідентифікувати особу продавця (відсутній штатний розклад, накази про прийняття на роботу, графік, затверджений керівництвом магазину, щодо перебування того чи іншого касира на відповідному місці у час, вказаний у протоколі та постанові). Відтак, факти, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 є працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування та саме вона 09.09.2022 року здійснила продаж електронного пристрою для паління неповнолітній особі не підтверджено належними та допустимими доказами.

Отже, оцінюючи в сукупності наведені обставини, зокрема те, що факту реалізації неповнолітній особі електронного пристрою для паління саме позивачем не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, та з огляду на відсутність в оскаржуваній постанові посилання на порушення позивачем нормативно-правових актів, які є підставою для адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги положення Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що відповідачем не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження та зібрання фактичних даних у справі

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності згідно ч.2 ст. 156 КУпАП, а відтак заявлений ОСОБА_1 позов про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позов задоволено, а позивачем на підтвердження витрат, понесених у зв`язку із оскарженням постанови про накладення адміністративного стягнення, надано належні докази, які обґрунтовують їх розмір, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 90, 243-246, 250, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1044 від 08 листопада 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. - визнати протиправною та скасувати.

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 14 лютого 2023 року.

Суддя: