Справа № 260/5156/22
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2023 року м. Ужгород№ 260/5156/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, скасування наказу та стягнення премії та додаткової винагороди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить: визнати протиправними та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 29.10.2022 р. № 426 « Про результати службового розслідування за фактом несвоєчасного прибуття з відпустки військовослужбовця військової служби за контрактом штаб-сержанта ОСОБА_1 »; стягнути з відповідача на користь позивача 110000 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року задоволено частково клопотання представника позивача та постановлено витребувати від Військової частини НОМЕР_1 належно завірені матеріали службового розслідування за фактом несвоєчасного прибуття з відпустки військовослужбовця військової служби за контрактом штаб-сержанта ОСОБА_1 , зокрема, письмове пояснення ОСОБА_2 від 5.10.2022 року, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 29.10.2022 р. № 426 « Про результати службового розслідування за фактом несвоєчасного прибуття з відпустки військовослужбовця військової служби за контрактом штаб-сержанта ОСОБА_1 ».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року постановлено про відмову у задоволенні клопотань представника позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від № 426 від 29.10.2022 року «Про результати службового розслідування за фактом не своєчасного прибуття з відпустки військовослужбовця військової служби за контрактом штаб-сержанта ОСОБА_1 » позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення - «догана», позбавлено премії та додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року за жовтень місяць 2022 року в повному обсязі. Зазначає, що згідно чинного законодавства військовослужбовець може бути позбавлений лише грошового забезпечення у вигляді премії, що включена до щомісячного додаткового виду грошового забезпечення, яке разом з щомісячним основним грошовим забезпеченням не перевищує 20000 грн., а тому дії Відповідача щодо невиплати позивачу 100000 грн. передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, являються протиправними та порушують його право мирного володіння майном. Вважає такі дії та рішення відповідача протиправними, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідачем подано відзив по справі, у якому вказує, що твердження Позивача, що військовослужбовець може бути позбавлений лише грошового забезпечення у вигляді премії, а не додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 не відповідає нормам чинного законодавства. Зазначає, що відповідно до ч.2 п.5 окремого доручення, виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснювати на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини. Вказує, що штаб-сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення за порушенням ним вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у зв`язку із самовільним не з`явленням на військову службу у військову частину НОМЕР_1 після наданої йому відпустки за сімейними обставинами терміном на 10 діб, а не за фактом вчинення ним адміністративного правопорушення. Зазначає, що у матеріалах службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2022 №426 встановлено, що ОСОБА_1 було доведено вимоги наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.09.2022 №238 щодо терміну і умов перебування ним у відпустці за сімейними обставинами (включно із датою повернення). Вважає позовні вимоги необґрунтованими, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представником позивача подано відповідь на відзив, у якому проти доводів відповідача заперечує. Зазначає, шо матеріали службового розслідування є не належними доказами, адже службове розслідування - це комплекс заходів, які здійснюються з метою уточнення причин, установлення обставин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, відповідальність за яке передбачена законодавством України, та ступеня вини особи (осіб), яка вчинила це правопорушення. Висновок службового розслідування, в якому відображено узагальнений опис виявлених порушень норм законодавства, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо породжує правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і має обов`язковий характер. За своєю правовою природою висновок службового розслідування є службовим документом, який фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення.

Висновки службового розслідування не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Зафіксовані в результатах службового розслідування обставини можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень суб`єкта владних повноважень, в основу яких покладені зазначені в ньому висновки.

Висновок за результатами службового розслідування є лише носієм певної інформації. Водночас, обов`язковою ознакою рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Позивач з 15 липня 2021 року проходить військову службу, перебуваючи у складі відповідача, серед іншого і у районах ведення бойових дій та отримує окрім щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення і одноразові додаткові виплати згідно Постанови у розмірі 100000 грн. Однак за жовтень він не отримав належних йому 110000 грн.

Позивач подав рапорт про надання відпустки за сімейними обставинами терміном на 10 діб з 22.09.2022 року.

Наказом командира військової частини від 22.09.2022 р. № 238 Позивачу було надано відпустку за сімейними обставинами терміном на 10 діб із 22.09.2022 по 01.10.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 11.10.2022 року наказано зокрема провести службове розслідування за фактом не своєчасного прибуття з відпустки військовослужбовцем військової служби за контрактом штаб - сержантом ОСОБА_1 , сержантом із матеріального забезпечення метеорологічної батареї дивізіону артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Акту підсумків службового розслідування (за фактом не своєчасного прибуття з відпустки військовослужбовця військової служби за контрактом штаб-сержанта ОСОБА_1 ) від 28.10.2022 встановлено зокрема, що невчасно прибувши з відпустки за сімейними обставинами штаб-сержант ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст -11, 16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІУ, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХІУ. Причинами та умовами, що сприяли даній події є особиста недисциплінованість штаб-сержанта ОСОБА_1 та нехтування ним вимог статутів Збройних Сил України. Пом`якшуючих обставин в ході проведення даного службового розслідування - не виявлено. Обтяжуючими обставинами є вчинення ним правопорушення в умовах воєнного стану. Окрім того, у діях штаб - сержанта ОСОБА_1 наявні ознаки вчинення ним військового адміністративного правопорушення передбаченого частиною 4 статті 172-11 Кодексу України про адміністрапнч правопорушення, а саме нез`явлення з відпустки на служб) без поважиш причин. За порушення вимог cт.cт. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст. ст. З - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на підставі ст. 45, керуючись ст. ст. 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, притягнути штаб-сержанта ОСОБА_1 - сержанта із матеріального забезпечення метеорологічної батареї дивізіону артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 до дисциплінарної відповідальності, накласти дисциплінарне стягнення «Догана», позбавити премії та додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 за жовтень місяць 2022 року в повному обсязі.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від № 426 від 29.10.2022 року «Про результати службового розслідування за фактом не своєчасного прибуття з відпустки військовослужбовця військової служби за контрактом штаб-сержанта ОСОБА_1 » позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення - «ДОГАНА», позбавлено премії та додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року за жовтень місяць 2022 року в повному обсязі. Вважаючи наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 29.10.2022 р. № 426 « Про результати службового розслідування за фактом несвоєчасного прибуття з відпустки військовослужбовця військової служби за контрактом штаб-сержанта ОСОБА_1 » протиправним, та що відповідачем неправомірно позбавлено додаткової винагороди в розмірі 110000, 00 грн., позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону. Тотожнє положення вткладено і в п.1. ч.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правовою основою зазначеного обов`язку є Конституція України, Закони України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про оборону України», «Про збройні сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також інші закони України, а також прийняті відповідно до них Укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п.21 ч.І. ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно з Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 в Україні введено воєнний стан. Даний Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" № 551- XIV від 24.03.1999р. затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за Дисциплінарним статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

З огляду на викладені норми Дисциплінарного статуту, підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. При цьому, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок є дискреційними повноважень суб`єкта його накладення. Крім того, положення наведеного законодавства, не містять жодних застережень щодо необхідності дотримання послідовності при застосуванні до осіб дисциплінарних стягнень, а передбачають необхідність застосування до особи, якою вчинено дисциплінарний проступок, дисциплінарного стягнення, співрозмірного з вчиненим нею проступком та з урахуванням обставин його скоєння.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 816/70/16.

Як встановлено судом попередньо, позивача штаб-сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення за порушенням ним вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у зв`язку із самовільним не з`явленням на військову службу у військову частину НОМЕР_1 після наданої йому відпустки за сімейними обставинами терміном на 10 діб.

Положеннями п. 18 ст. 10 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям може відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення, тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець, враховуючи обмеження визначенні п. 17 цієї статті, а саме: "в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені пунктами першим, шостим та дванадцятим цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених пунктом першим цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів".

Водночас реалізація такої можливості вимагає дотримання певного механізму визначеного, зокрема, Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Інструкція), затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (зі змінами).

Змістом п.8.12 цієї Інструкції визначено, що військовослужбовець має подати командиру підрозділу рапорт про надання відпустки, в якому зазначається: вид відпустки; тривалість відпустки в календарних днях; адреса, за якою буде проводитися відпустка, та контактний номер телефону для оповіщення; вид транспорту, обраний для слідування у відпустку, тривалість часу для проїзду до місця проведення відпустки в межах України та у зворотному напрямку, який потрібен з огляду на віддаленість місця проведення відпустки; пропозиція щодо тимчасового покладання на час відпустки виконання обов`язків військовослужбовця на іншу посадову особу (за потреби).

Рапорт військовослужбовця, підписаний командиром підрозділу, за підпорядкованістю подається для прийняття рішення командиру військової частини через штаб військової частини.

Розрахунок часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, здійснює штаб військової частини з огляду на віддаленість і тривалість проїзду до місця проведення відпустки та у зворотному напрямку за видом транспорту, обраним військовослужбовцем (але не більше двох діб в один кінець), та з урахуванням пропозиції військовослужбовця. Військовослужбовцям, які вибувають у відпустку, видаються відпускні квитки встановленого зразка.

Військовослужбовець, який не вибув до зазначеного в рапорті місця проведення відпустки або не в змозі надати підтвердження постановки на облік, прибуває до військової частини наступного дня після закінчення строку відпустки, визначеного пунктами 1, 12, 18 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Судом встановлено, що у рапорті ОСОБА_1 від 20.09.2022 вх. №1176/а, що став підставою надання відпустки, не були зазначені усі дані (вид транспорту, обраний для слідування у відпустку, тривалість часу для проїзду до місця проведення відпустки в межах України та у зворотному напрямку, який потрібен з огляду на віддаленість місця проведення відпустки, які є обов`язкові для реалізації можливості отримання відпустки передбаченої п.18 ст.10-1 спеціального закону.

Відтак, штаб військової частини НОМЕР_1 виконав розрахунок часу, який був відповідно вказаний у рапорті позивача.

Відтак, ОСОБА_1 була надана відпустка за сімейними обставинами із визначенням конкретного періоду з 22.09.2022 до 01.10.2022, що підтверджується матеріалами справи.

Також, у матеріалах службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2022 №426 встановлено, що ОСОБА_1 було доведено вимоги наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.09.2022 №238 щодо терміну і умов перебування ним у відпустці за сімейними обставинами (включно із датою повернення).

Окрім того, ОСОБА_1 усвідомлював, що він несвоєчасно повернеться із відпустки та зазначив у своїх поясненнях одною із причин вчинення цього правопорушення, бажання додатково зустрітися із сином та братом.

Судом вивчено матеріали справи, зокрема і пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 які вказали про те, що позивачу Наказ про надання відпуски ОСОБА_1 був доведений в присутності військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 . Вказали, що ОСОБА_1 прибув у військову частину 03.10.2022 року.

Однак, невчасне повернення ОСОБА_1 з відпустки у зв`язку із бажанням додатково зустрітися з рідними вдома не є поважною причиною вчиненого ним правопорушення, а доказів які б підтверджували законність його відсутності на військовій службі Позивач не надав.

Відтак, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутністю підстав визнання наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 29.10.2022 р. № 426 «Про результати службового розслідування за фактом несвоєчасного прибуття з відпустки військовослужбовця військової служби за контрактом штаб-сержанта ОСОБА_1 »,

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Абзац 3 пункту 1 Постанови вказує, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Водночас, пунктом 21 встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, Міністром оборони України видано окреме доручення №912/з/29 від 23.06.2022 (далі - окреме доручення).

Відповідно до ч.2 п.5 окремого доручення, виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснювати на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини.

Змістом п.9 окремого доручення визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включати військовослужбовців, які: 9.4. Самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Таким чином, беручи до уваги викладене вище, у випадку самовільного залишення військовослужбовцем військової частини, місця служби або дезертирування, такий військовослужбовець не включається до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень.

Отже, як встановлено судом попередньо, підставою для позбавлення позивача виплати щомісячної додаткової грошової винагороди слугувало самовільне залишення військовослужбовцем військової частини, місця служби або дезертирування, що виявилося у свідомому невчасному поверненні позивача до ВЧ НОМЕР_1 не у строки зазначені у Наказі про надання відпустки ОСОБА_1 та рапорті позивача.

Беручи до уваги вищезазначене, відповідач правомірно позбавив позивача права на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за жовтень 2022 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, з огляду на наявність у позивача дисциплінарного стягненння догани за самовільне залишення військовослужбовцем військової частини, місця служби або дезертирування та обов`язку відповідача при нарахуванні військовослужбовцю грошової винагороди у відповідача були правові підстави для позбавлення позивача виплати додаткової винагороди та премії за жовтень 2022 року, а відтак позовні вимоги позивача є необгрунтованими та безпідставними.

За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до встановлених статтею 139 КАС України правил розподілу судових витрат понесені позивачем витрати на сплату судового збору покладаються судом на нього.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяЮ.Ю.Дору