Справа № 520/49/23
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 520/49/23

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
"13" лютого 2023 р. м. Харків
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Спірідонов М.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення у лютому, березні, квітні 2021 року.

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення у лютому, березні, квітні 2021 року.

3. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо заниження суми компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення у розмірі 2850 грн. за період з 01.05.2021 - 23.02.2022 року (по день звільнення згідно наказом № 4-РС від 23.02.2022 року).

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення за період з 01.05.2021 - 23.02.2022 року (по день звільнення згідно наказом № 4-РС від 23.02.2022 року) виходячи з суми 2 850 грн. та з урахуванням вже виплачених коштів.

5. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обрахунку розміру компенсації за неотримане речове майно без врахування норм та термінів, визначених Міністерством оборони України та неврахування цін на таке майно, що діяли на час мого звільнення.

6. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію за неотримане речове майно з врахування норм й термінів, визначених Міністерством оборони України та цін на таке майно, що діяли на час мого звільнення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати поважні підстави для поновлення строку.

На виконання зазначеної ухвали суду позивачем 23.01.2023 року було надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій було зазначено, що у день звільнення позивача належного розрахунку відповідачем здійснено не було, як і не було оформлено документи щодо припинення проходження військової служби.

Також в обґрунтування заяви зазначено, що на утриманні позивача перебуває малолітня дитина, яка з 2021 року проходить медичне обстеження та медичне обстеження, що потребує значних зусиль для належної організації лікування.

Окрім іншого в обґрунтування заяви позивач посилається на введення в Україні воєнного стану та постійні перебої в електропостачанні, що в свою чергу ускладнило звернення позивача до суду.

Розглянувши подану заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Предметом у даній справі є визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення у лютому, березні, квітні 2021 року; визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо заниження суми компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення у розмірі 2850 грн. за період з 01.05.2021 - 23.02.2022 року (по день звільнення згідно наказом № 4-РС від 23.02.2022 року) та визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо обрахунку розміру компенсації за неотримане речове майно без врахування норм та термінів, визначених Міністерством оборони України та неврахування цін на таке майно, що діяли на час мого звільнення.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані, зокрема, ст. 122 КАС України, відповідно до якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами

Таким чином, чинне законодавство обмежує право позивача на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, визначено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків пов`язане з необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, дотримання строку звернення з позовом, є однією з умов реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу, приписами ч. 3 статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, поданий на розгляд суду спір належить до категорії спорів з приводу проходження публічної служби.

Відповідно до ч.5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином суд зазначає, що позивач саме з 23.02.2022 року знав або повинен був дізнатися про порушення свої прав, що також не заперечується позивачем по справі, однак до суду позивач звернувся лише наприкінці 2022 року, шляхом направлення позовної заяви поштовим зв`язком, яка була зареєстрована судом 02.01.2023 року.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що у день звільнення позивача належного розрахунку відповідачем здійснено не було, як і не було оформлено документи щодо припинення проходження військової служби та лише з 15 вересня 2022 року відповідачем було здійснено повний розрахунок з позивачем, оскільки ОСОБА_1 не заперечує сам факт обізнаності з наказом Військової частини НОМЕР_1 № 4-РС від 23.02.2022 року, яким позивача було звільнено з військової служби, та відповідно з моменту прийняття якого, у позивача почався перебіг строку звернення до суду у спірних правовідносинах.

Крім того суд зазначає, що неотримання позивачем належного розрахунку під час звільнення з військової служби не є підставою для подовження строку звернення до суду в розумінні вимог чинного КАС України.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на введення в Україні військового стану та перебої в електропостачанні, оскільки суду не зрозуміло, як саме зазначене вплинуло на порушення позивачем строку звернення до суду з даним позовом, оскільки зазначені факти дійсно ускладнюють можливість своєчасного звернення до суду, однак не унеможливлюють, та оскільки доказів своєчасно вчинених дій спрямованих на звернення позивача до суду в межах строку звернення з даним позовом суду не надано.

Крім того в обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду позивач посилається на те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, яка з 2021 року проходить медичне обстеження, що потребує значних зусиль для належної організації лікування, та долучив до вказаної заяви виписку з історії хвороби № 607 (амбулаторна карта № 6293) відповідно до якої ОСОБА_2 , перебував на стацірнарному лікуванні з 09.03.2021 року по 19.03.2021 року у Державній установі "Інститут охорони здоров`я дітей та підлітків Національної академії медичних наук" та довідку, яка видана Богодухівською ЦРЛ на ім`я ОСОБА_2 , від 04.12.2022 року про те, що він в період з 07.11.2022 року по 08.11.2022 року перебував на лікування в хірургічному відділенні.

Однак суд зазначене посилання не приймає до уваги, оскільки аналізуючи зазначені виписку з історії хвороби № 607 (амбулаторна карта № 6293) та довідку, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_2 , від 04.12.2022 року судом встановлено, що перебування дитини позивача на стаціонарному лікування відбувалося до виникнення спірних правовідносин, а саме з 09.03.2021 року по 19.03.2021 року, та після пропуску позивачем строку звернення до суду, а саме з 07.11.2022 року по 08.11.2022 року, а отже не є поважними підставами для поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Окрім іншого суд зазначає, що позивач не був позбавлений можливості своєчасно звернутися до суду з даним позовом через представника.

Інших обставин та доказів на їх обґрунтування представник позивача у клопотанні про поновлення строку звернення до суду не зазначив.

Частиною першою та другою статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки позивач не навів будь-яких обставин і не надав відповідних доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду, отже не обґрунтував поважність причин пропуску строку звернення до суду, суд не вбачає жодних належних підстав для визнання причин пропуску такого строку поважними та його поновлення, у зв`язку з чим вважає наявними підстави для повернення позову у зв`язку з пропуском місячного строку звернення до суду із цим позовом.

Суд зазначає, що така позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 16.10.2019 по справі № 520/2559/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначено в п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим в пункті 47 Рішення ЄСПЛ, Високий Суд вказав, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Отже, у разі оскарження рішення суб`єкта владних повноважень з пропуском строку на таке оскарження, позивачем мають бути наведені переконливі підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

З огляду на зазначене, суд відмовляє позивачу у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду як цілком необґрунтованої.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява вважається поданою без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу та відповідно до ч. 2 ст. 123 та п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України має бути повернута позивачеві.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді (ч. 6 ст.169 КАС України).

Згідно ч. 8 цієї статті повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 248, 256, 293-295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачеві разом з позовною заявою та доданими до неї документами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Спірідонов М.О.