Справа № 380/14085/22
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач), в якому із урахуванням позовної заяви від 24 жовтня 2022 року просить:

- виходячи з того, що про недоплату до пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, мені стало відомо тільки з відповіді на мій запит до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 21 червня 2022 року та, виходячи з постанови Верховного Суду України від 24 листопада 2020 року, справа № 815/460/18 визнати, що адміністративний позов подано без порушень строку для звернення до суду;

- прийняти мою позовну заяву до розгляду;

- визнати протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті мені додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 49, 51, 53, 58, 60, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області станом на день прийняття судом рішення нарахувати і виплачувати мені щомісяця пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком згідно зі ст.ст. 49, 51, 53, 58, 60, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити мені заборгованість по виплаті пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з урахуванням проведених виплат за період з 17 липня 2018 року, коли Конституційний Суд України прийняв своє рішення № 6-р/2018, по дату прийнятого судом рішення;

- судові витрати стягнути з відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно з постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року у справі № 876/7395/14 отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796), як потерпілий від Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Відповідно до статей 49, 51, 53 Закону № 796 позивач має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком. 21 червня 2022 року позивач звернувся до відповідача із запитом щодо виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, на який отримав відповідь про те, що її розмір становить 113,88 грн та такий визначений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Постанова № 1210). 12 вересня 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 51 Закону № 796, однак отримав відмову.

Таку відмову відповідача позивач уважає протиправною та такою, що порушує його права, встановлені статтею 46 Конституції України, з огляду на таке. Надання Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі Закон № 76) Кабінету Міністрів України повноважень щодо визначення розміру і порядку виплати пільг, компенсацій і гарантій, установлених Законом № 796, не надає йому права їх зменшувати або скасовувати, тобто права приймати підзаконні акти, які будуть суперечити Закону № 796, оскільки самим Законом № 796 встановлені розміри додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, а не зазначено, що такі розміри встановлюються Кабінетом Міністрів України. Крім того, на час прийняття Закону № 76 діяло рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, яке не надавало права Кабінету Міністрів України зменшувати розмір виплат, пільг, компенсацій і гарантій, установлених Законом № 796. В цьому рішенні Конституційного Суду України вказано, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Конституції та Законів України. На момент прийняття Конституційним Судом України рішення змін до статті 51 Закону № 796 внесено не було, а стаття 51 цього Закону чітко визначає, що особам, віднесеним до потерпілих 3 категорії, призначається додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком. Позивач зазначає, що «крапку в цьому питанні» поставив Конституційний Суд України своїм рішенням від 17 липня 2018 року № 6-р/2018, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України, Закон № 76. Так, Конституційний Суд України вирішив, зокрема, що статті 53, 60 Закону № 796 в редакції Закону № 76 суперечать статтям 3, 16 Конституції України, є неконституційними, а також встановив порядок виконання цього рішення.

Позивач відзначає, що відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відтак, на переконання позивача, Кабінет Міністрів України повинен був встановити порядок обчислення пенсії, не порушуючи Закон № 796.

Крім того, позивач уважає, що відповідач повинен виплатити йому заборгованість з додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статей 51, 53 Закону № 796, яка становить різницю між сумою, яка утвориться після перерахунку пенсії та фактично виплаченою пенсією за період з дати прийняття Конституційним Судом України рішення від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 по дату прийняття судом рішення у цій справі.

З огляду на вищевикладене адміністративний позов просить задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що пенсійне забезпечення позивача здійснюється відповідно до норм чинного законодавства з урахуванням щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону № 796, зокрема, для осіб, що належать до категорії 3, у розмірі 113,88 грн, який передбачений Постановою № 1210. Відповідач, аргументуючи свою правову позицію у справі, покликається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2021 року, ухвалену у зразковій справі № 520/1972/19, в якій Суд дійшов висновку про те, що оскільки пункт 9-1 Постанови № 1210 прийнятий на реалізацію норми частини 3 статті 59 Закону № 796 та повністю повторює її зміст, то він має бути застосований до осіб, на яких поширюється дія частини 3 статті 59 вказаного Закону.

Відповідач уважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а тому просить суд у задоволенні заявленого позову відмовити повністю.

На спростування доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, позивач подав відповідь на відзив, в якій вказує, що аргументи, наведені відповідачем, є безпідставними. Зазначає, що відповідач повинен у своїй діяльності керуватися насамперед Конституцією та Законами України, які мають вищу юридичну силу, ніж постанови Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 14 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 28 жовтня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 18 грудня 1997 року ОСОБА_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

Згідно з пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 від 25 червня 2015 року позивач отримує пенсію за віком, як потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Листом від 12 липня 2022 року № 8721-8329/Н-52/8-1300/22 Головне управління Пенсійного фонду України повідомило позивача на його звернення щодо пенсійного забезпечення про те, що відповідно до пункту 13 Постанови № 1210 щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону № 796 виплачується, зокрема, для осіб, що належать до категорії 3, у розмірі 113,88 грн. Дію статей 49, 51 Закону № 796 не призупинено. Повідомлено, що позивач отримує пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років згідно із пунктом 1 статті 55 Закону № 796, як потерпілий 3 категорії, призначену відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2015 року у справі № 876/7395/14, працює. Розмір пенсійної виплати з 01 липня 2022 року становить 2588,61 грн, в тому числі 113,88 грн додаткова пенсія особам, віднесеним до 3 категорії ЧАЕС (потерпілим). Пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до норм чинного законодавства з урахуванням Постанови № 1210.

Листом від 17 жовтня 2022 року № 14908-14729/Н-52/8-1300/22 Головне управління Пенсійного фонду України повторно повідомило позивача на його звернення щодо нарахування щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, про те, що його пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до норм чинного законодавства з урахуванням щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону № 796, зокрема, для осіб, що належать до категорії 3, у розмірі 113,88 грн.

Позивач, уважаючи протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до статей 49, 51, 53, 58, 60, 67 Закону № 796, звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка наявності підстав для виплати позивачу щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбаченої статтею 51 Закону № 796, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Відповідно до абзацу першого пункту 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про прокуратуру» та цього Закону, призначається одна пенсія за вибором особи.

Закон України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до статті 49 Закону № 796 пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4, передбачена статтею 51 Закону № 796.

Стаття 51 Закону № 796 до внесення змін до неї Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мала таку редакцію:

«Особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком».

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до статті 51 Закону № 796 внесено зміни, відповідно до яких зазначена стаття викладена у такій редакції:

«Особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Особам, віднесеним до категорії 3, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається в розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Особам, віднесеним до категорії 4, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається в розмірі 5 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами».

Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року вказану зміну визнано неконституційною.

Надалі підпунктом 10 пункту 4 розділу I Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» текст статті 51 Закону № 796 викладено у такій редакції:

«Особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Вказаний закон набрав чинності з 01 січня 2015 року.

Статтею 63 Закону № 796 (в редакції Закону № 911-VIII від 24 грудня 2015 року) встановлено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені у Бюджетному кодексі України.

Відповідно до частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачене законом про Державний бюджет України.

Пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України були доповнені зазначеним пунктом згідно з Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (далі Закон № 79), який набув чинності з 1 січня 2015 року.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин редакція статті 51 Закону № 796 є зміненою, та передбачає, що особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, Кабінету Міністрів України надані повноваження щодо визначення порядку та розміру призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбаченої Законом № 796.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до підпункту 2 пункту 13 якого, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 3, - 113,88 гривні.

Зазначені положення Закону № 79 неконституційними не визнавались, положення постанови Кабінету Міністрів України №1210 також є чинними.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, на яке також покликається позивач у позовній заяві, Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обов`язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19 лютого 2019 року у справі №363/4916/16-а, яку суд враховує в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Суд встановив, що позивач як особа, віднесена до категорії 3, отримує щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 113,88 грн, який передбачений Постановою № 1210.

За таких обставин дії відповідача щодо виплати позивачу як особі, віднесеній до категорії 3, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 113,88 грн, який передбачений Постановою № 1210, виданою Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень на виконання положень статті 51 Закону № 796, є правомірними.

Щодо покликань позивача на рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 суд зазначає таке.

Цим рішенням (пункти 1, 2) Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними):

- підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII;

- частину третю статті 22, частину другу статті 24, частину сьому статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами;

- статтю 53 (крім її назви), статтю 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII.

Водночас зміни до статті 51 Закону № 796, внаслідок чого її викладено у редакції, яка передбачає, що особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, внесені підпунктом 10 пункту 4 розділу I Закону № 76, який рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 неконституційним не визнаний.

Таким чином, стаття 51 Закону № 796 в редакції Закону № 76 є чинною, а відтак обов`язковою до застосування усіма суб`єктами правовідносин, яких вона стосується.

Та обставина, що рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 визнано неконституційною статтю 53 (крім її назви) Закону № 796, яка в редакції Закону № 76 передбачала, що «Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячна компенсація сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням інших доходів не можуть перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність» на спірні правовідносини не впливає, оскільки розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка виплачується позивачу, не був обмежений відповідачем десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Покликання позивача на те, що відповідно до статі 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод суд відхиляє, оскільки пенсія позивачу, як він сам стверджує у позовній заяві, призначена йому відповідно до Закону № 796 згідно з постановою Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 876/7395/14, яка прийнята 18 лютого 2015 року, тобто під час дії статті 51 Закону № 796 в редакції Закону № 76 та Постанови № 1210. До того ж, з прийняттям Закону № 76 позивач не був позбавлений щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, а така виплачувалася та виплачується йому у розмірі, повноваження щодо встановлення якого Законом надані Кабінету Міністрів України.

Твердження позивача про те, що самим Законом № 796 встановлені розміри додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, а не зазначено, що такі розміри встановлюються Кабінетом Міністрів України суд оцінює критично, оскільки позивач, висуваючи такі твердження, оминає норми статті 51 Закону № 796 в редакції Закону № 76, який є чинним та неконституційним не визнавався.

Водночас суд відхиляє покликання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2021 року, ухвалену у зразковій справі № 520/1972/19, оскільки така, з огляду на предмет та підстави заявленого позову не є релевантною до цієї справи.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У межах спірних правовідносин відповідач, виплачуючи позивачу, як особі, віднесеній до категорії 3, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 113,88 грн, який передбачений Постановою № 1210, діє у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, законних прав та інтересів позивача не порушує.

З огляду на викладене підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправною відмови відповідача у нарахуванні та виплаті додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 49, 51, 53, 58, 60, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, зобов`язання відповідача станом на день прийняття судом рішення нарахувати і виплачувати щомісяця пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком згідно зі ст.ст. 49, 51, 53, 58, 60, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, та виплатити заборгованість по виплаті пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з урахуванням проведених виплат за період з 17 липня 2018 року, коли Конституційний Суд України прийняв своє рішення № 6-р/2018, по дату прийнятого судом рішення, відсутні.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

З огляду на положення статті 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову, не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 10 лютого 2023 року.

Суддя Клименко О.М.