Справа № 278/2360/22
Суддя: Чішман Л. М.
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №278/2360/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючого судді Чішман Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З Житомирського районного суду Житомирської області до Богунського районного суду м. Житомира для розгляду за підсудністю надійшла вказана адміністративна справа.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАР №5719478 від 07.08.2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

У позові вказано, що 07.08.2022 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5719478, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400, 00 грн.

Спірну постанову позивач вважає такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є необґрунтованою. Позивач зазначив, що під час винесення спірної постанови відповідачем не досліджено всіх обставин справи, не досліджено складу адміністративного правопорушення, правила дорожнього руху позивач не порушував. Підтвердив, що 30.01.2022 року щодо нього дійсно було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали щодо якого було направлено до Житомирського районного суду Житомирської області для розгляду. Однак, постанову Житомирського районного суду Житомирської області за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП позивач не отримував, про таке рішення суду дізнався лише від працівників поліції в момент зупинки 07.08.2022 року, така постанова суду була оскаржена ним в апеляційному порядку.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 02.09.2022 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 9).

12.10.2022 року ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області адміністративну справу передано за підсудністю на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира (а.с. 23).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25.11.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 30).

16.12.2022 року від відповідача отримано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що 07.08.2022 року близько 08 год. 40 хв. у м. Житомирі по вул. Жуйка, 28 було виявлено порушення позивачем ПДР, а саме - водій, керуючи транспортним засобом «Opel Insignia», номерний знак НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки під час руху та керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на один рік.

Встановивши факт вчинення позивачем вказаних адміністративних правопорушень, інспектором було прийнято рішення про складення постанови про вчинення адміністративного правопорушення. При винесенні спірної постанови та розгляді справи відповідачем було дотримано всіх вимог закону, позивач, звернувшись до суду з даним адміністративним позовом, намагається уникнути адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення (а.с. 34-36).

Відповіді на відзив від позивача не надходило.

Клопотань про розгляд справи з викликом сторін не надходило.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані сторонами докази, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 07.08.2022 року інспектором УПП в Житомирській області Колесником О.В. винесено постанову серії ЕАР №5719478, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400, 00 грн (а.с. 3).

Зі змісту постанови слідує, 07.08.2022 року о 08 год. 40 хв. в м. Житомирі по вул. Жуйка, 28, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Insignia», номерний знак НОМЕР_1 , не будучи пристебнутий ременем безпеки під час руху та керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами Житомирським районним судом Житомирської області 29.03.2022 року строком на один рік, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Частиною четвертою ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху.

Згідно ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, серед іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2.1 а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у вказаний день, час та місці позивача було зупинено працівниками поліції у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху.

З долученого до позовної заяви на виконання вимог ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 02.09.2022 року протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №228015 від 30.01.2022 року вбачається що відносно ОСОБА_1 складено вказаний протокол за вчинення останнім адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З письмових пояснень ОСОБА_1 , зроблених у вказаному протоколі вбачається, що останній не заперечував проти інкримінованого правопорушення та зазначив, що зобов`язується не керувати автомобілем (а.с. 15).

Крім цього, до матеріалів справи на виконання згадуваної ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 02.09.2022 року позивачем долучено постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 29.03.2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000, 00 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. З такої постанови встановлено, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, неодноразово не з`являвся в судові засідання, причин неявки суду не повідомляв, із заявами про відкладення судових засідань не звертався (а.с. 16-17).

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічною є правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17, адміністративне провадження №К/9901/1018/17.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, судом встановлено, що позивач був належним чином та неодноразово повідомленим про розгляд справи №278//335/22, в рамках якої був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та позбавлений права керувати транспортними засобами строком на один рік. Крім цього, посилання ОСОБА_1 на той факт, що постанова Житомирського районного суду Житомирської області від 29.03.2022 року оскаржувалась в апеляційному порядку не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем не доведено обґрунтованості заявлених вимог та не надано доказів на підтвердження викладених у позовній заяві доводів.

Отже, доводи позивача, викладені ним в адміністративному позові, про те, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, суд розцінює як версію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, що спростовуються дослідженими наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача є правомірними та свідчать про законність прийнятого ним рішення стосовно винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача за вчинене останнім адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 76, 242-246 КАС України, ст.ст. 126, 268, 280 КУпАП суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, набирає законної сили з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Управління патрульної поліції в м. Києві, адреса: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Житомирській області, , адреса: 10031, м. Житомир, вул. Покровська, 96.

Повний текст рішення виготовлено 13.02.2023 року.

Суддя Л.М. Чішман