Справа № 932/5947/20(2а/932/179/21)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 932/5947/20(2а/932/179/21)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року в адміністративній справі №932/5947/20(2-а/932/717/20) (головуючий суддя I інстанції - Кудрявцева Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 14.05.2020 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до спеціаліста 1 категорії - інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Карпік І.П., в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №260870164 від 05.05.2020 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.05.2020 року відповідачем винесено спірну постанову за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. В постанові зазначено, що позивач 09.04.2020 року о 11 год. 03 хв., керуючи транспортним засобом Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку в районі будинку за адресою: м.Дніпро, вул. Академіка Чекмарьова, 7, чим порушив вимоги п. 3.34 розділу 3 ПДР України «Зупинку заборонено». Позивач вважає постанову незаконною, оскільки остання не містить жодного доказу наявності його вини у скоєнні правопорушення, Починаючи з вересня 2012 року позивач постійно проживає в м.Запоріжжя, де має власне житло та постійне місце роботи. У дату, час та місці, що зазначені в оскаржуваній постанові, ні позивач, ні належний йому автомобіль ніяк не могли перебувати у м.Дніпро, оскільки в цей час він знаходився на робочому місці в службовому кабінеті адмінприміщення ВП «Дніпровська електроенергетична система» НЕК «Укренерго», що розташоване за адресою: м.Запоріжжя, вул.Гребельна,2. Поряд з місцем його постійної роботи, на автостоянці, знаходився належний йому автомобіль протягом робочого дня в період часу з 07 год. 50 хв. до 17 год. 15 хв., що спростовує викладені в постанові обставини.

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії РАП №260870164 від 05.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Інспекція з питань контролю за паркуванням ДМР подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд при прийнятті рішення безпідставно не прийняв до уваги пояснення відповідача, а також не надано належної оцінки доказам, які надавалися відповідачем, а саме: фотофіксація обставин вчинення адміністративного правопорушення, копія схеми організації дорожнього руху. З наданих відповідачем доказів чітко вбачається, що автомобіль позивача здійснив зупинку за адресою м. Дніпро, вул. Академіка Чекмарьова, 7, чим порушено вимоги п. 3.34 п.3 розділу 33 ПДР. Також зазначає, що суб`єктом вказаного правопорушення є особа, за якою зареєстровано транспортний засіб. Вказані обставини судом залишені поза увагою, а відтак рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Судом апеляційної інстанції справа розглянута в порядку статті 311 КАС України.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою від 05 травня 2020 року серії РАП № 260870164 у справі про адміністративне правопорушення, спеціалістом 1 категорії інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Карпіком І.П. накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, що виразилось у здійсненні ОСОБА_1 09.04.2020 року о 11 год. 03 хв. зупинки в районі будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушено вимоги п.3.34 розділу 33 ПДР України «Зупинку заборонено».

Цією ж постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП (а.с. 7).

Не погодившись з постановою, позивач оскаржив її до суду.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, зазначив, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про порушення позивачем правил дорожнього руху та не спростував доводи позивача.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Правовідносини, що виникли в даній справі, врегульовані Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, що затверджені Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, із змінами і доповненнями, Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно положень частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із статтею 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису)..., несе відповідальна особа - фізична особа ... за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, становить адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд при прийнятті рішення безпідставно не прийняв до уваги пояснення відповідача, а також не надано належної оцінки доказам, які надавалися відповідачем, а саме: фотофіксація обставин вчинення адміністративного правопорушення, копія схеми організації дорожнього руху. З наданих доказів, на думку апелянта, чітко вбачається, що автомобіль позивача здійснив зупинку за адресою м. Дніпро, вул. Академіка Чекмарьова, 7, чим порушено вимоги п. 3.34 п.3 розділу 33 ПДР.

Апеляційний суд звертає увагу, що матеріали справи не містять ані відзиву на позов, ані пояснень відповідача, ані будь-яких інших доказів на підтвердження обставин, зазначених у спірній постанові. Такі докази не надані відповідачем і до апеляційної скарги, а відтак вказані вище посилання відповідача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем даного правопорушення відповідачем не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції та в матеріалах справи такі докази відсутні.

В оскаржуваній постанові хоча і зазначено, що фотозйомка та/або відеозапис здійснювався за допомогою технічного засобу LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2, проте в графі «До постанови додаються» відсутнє посилання на наявність фото чи відеоматеріалів (а.с.7 ).

Згідно статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття постанови серії РАП №260870164 від 05.05.2020 року.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року в адміністративній справі №932/5947/20(2-а/932/717/20) залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року в адміністративній справі №932/5947/20(2-а/932/717/20) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак