Справа № 480/13813/21
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидорука А.І.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Беєве"
до Державної служби України з безпеки на транспорті,
про визнання протиправною та скасування постанови.
Стислий виклад позицій сторін.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачем здійснювалось перевезення товару для власних потреб, тому надання торгово-транспортної накладної чинним законодавством не передбачено, а передбачено надання накладної на товар, які й були надані інспектору. Індивідуальна книжка водія є аналогом тахографа. Оскільки позивачем здійснювались внутрішні перевезення, діюче законодавство не вимагало встановлення та використання тахографу чи ведення водієм індивідуальної контрольної книжки. Тому постанова відповідача про накладення штрафу є протиправною, оскільки порушення, зазначене в акті перевірки, не мало місце.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відповідач зазначає, що він є уповноваженим органом, який здійснює державний контроль у сфері безпеки наземного транспорту. Під час проведення перевірки відносно відповідача було виявлені порушення вимог норм ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та наказу МТЗ України № 340 від 07.06.2010, про що складено акт. В акті зазначено, що перевізником, при наданні послуг, не забезпечено водія товарно-транспортною накладною та індивідуально-контрольною книжкою. У зв`язку з виявленими порушеннями, які зафіксовані в акті перевірки, відповідач правомірно виніс постанову про застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій.
Також, відповідачем було подано клопотання про долучення доказів.
Процесуальні дії у справі.
22.12.2021 судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження, вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Обставини, встановлені судом.
21.10.2021 посадовими особами відповідача була проведена рейдова перевірка транспортного засобу ТОВ "Беєве", при проведенні якої водій ОСОБА_1 (а.с. 16) надав інспектору посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 15), видаткові накладні від 21.10.2021 № Ррз/SU-0138068 та № Ррз/SU-0138065 (а.с. 20-21).
За результатами проведеної перевірки відносно позивача було складено акт від 21.10.2021 № 314125, в якому встановлено порушення вимог законодавства перевізником. Водій позивача з актом ознайомлений, пояснень не надав (а.с. 14, 57).
Позивач, вважаючи постанову відповідача протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.
Оцінка суду
Щодо товарно-транспортної накладної.
В акті перевірки відповідачем зазначено, що при наданні послуг з перевезення товару перевізником не забезпечено водія товарно-транспортною накладною.
Відповідно до положень ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Тобто, вказаною нормою закріплено, що для здійснення внутрішніх перевезень у водія повинна бути товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.
Посилання відповідача на норму п. 11.1 наказу МТЗУ № 363 від 14.10.1997, згідно якої основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, як доказ обов`язкової наявності її у водія перевізника, не приймаються судом до уваги, оскільки законом визначено альтернативу - інший визначений законодавством документ на вантаж.
Перелік документів необхідних для здійснення здійснення перевезень вантажу у внутрішньому сполученні затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 25.02.2022 (чинною на час виникнення спірних правовідносин). Пунктом 1 цього переліку передбачено обов`язок наявності торгово-транспортної накладної виключно для водія юридичної особи, який здійснює перевезення на договірних умовах. Натомість п. 2 цього переліку встановлено, що для водія юридичної особи, який здійснює перевезення для власних потреб, необхідно мати накладну.
Судом встановлено, що водій позивача не здійснював послуги з перевезення вантажу, оскільки позивач не займається таким видом діяльності за КВЕД (а.с. 10-11). Матеріалами справи підтверджено той факт, що 20.10.2021 позивачем було видано наказ та доручення, яким уповноважено водія ОСОБА_1 на поїздку на транспортному засобі позивача в ТОВ "Епіцентр" м. Суми 21.10.2021 для закупки будівельних матеріалів за готівку (а.с. 17-18).
Тому доводи відповідача в цій частині спростовуються наявним у справі актом перевірки, який підтверджує факт надання водієм позивача накладних на товар.
Враховуючи той факт, що водій позивача здійснював перевезення вантажу для власних потреб товариства, він правомірно надав відповідачу накладні на товар. Надання торгово-транспортної накладної у такому випадку діючим законодавством не передбачено. Тому висновки відповідача в цій частині, які зафіксовані в акті перевірки, є неправомірними. Отже, суд приходить до висновку про відсутність порушення з боку позивача в частині не забезпечення водія торгово-транспортною накладною.
Щодо індивідуальної контрольної книжки.
Аналіз норми ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством. Тобто перелік документів зазначених у Законі не є вичерпним.
За змістом пункту 15 Порядку, затвердженого постановою Уряду № 1567 від 08.11.2006 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, а також додержання водієм режиму праці та відпочинку.
Приписом п. 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 визначено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).
Тобто, діючим законодавством чітко визначено, що у разі відсутності тохографу водій веде індивідуальну контрольну книжку.
Оскільки транспортний засіб позивача не був обладнаний тохографом, водій повинен був мати при собі індивідуальну контрольну книжку.
Доводи представника позивача, в частині того, що обладнання транспортного засобу позивача тахографом, як і ведення індивідуальної контрольної книжки не вимагається згідно Закону України "Про автомобільний транспорт", у зв`язку зі здійсненням ним внутрішніх перевезень, не приймається судом до уваги, оскільки п. 6.1 Положення № 340 встановлено, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Пункт 1.3 вказаного положення визначає, що його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення вантажів колісними транспортними засобами.
Надання позивачем індивідуальної контрольної книжки водія (а.с. 22-24) не може слугувати доказом протиправності постанови відповідача, оскільки зазначена книжка не була надана перевіряючому під час перевірки.
Враховуючи той факт, що транспортний засіб позивача масою 19,85 т (а.с. 15), який є перевізником в спірних правоводносинах, не був обладнаний тахографом та те, що водій позивача не мав при собі індивідуальної контрольної книжки, відповідач правомірно зафіксував дане порушення в акті перевірки. Таким чином, дане порушення правомірно зафіксовано відповідачем в акті перевірки, а доводи позивача в цій частині є необгрунтованими.
Щодо правомірності постанови.
Постанова відповідача про накладення штрафу винесена щодо позивача, у зв`язку з допущенням ним порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 цього Закону.

Суд звертає увагу, що відсутність на момент перевірки у водія хоча б одного документу передбаченого ст. 48 вказаного закону є порушенням законодавства про автомобільний транспорт та є підставою для накладення штрафу.

Нормою абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено адміністративно-господарський штраф за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.ст. 39 та 48 цього Закону у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

Враховуючи той факт, що позивачем правомірно було забезпечено свого водія накладними на товар та не забезпечено його індивідуально-контрольною книжкою, постанова про накладення адміністративно-господарського штрафу є правомірною, оскільки cанкція встановлена саме за не надання хоча б одного документу під час перевірки.

При цьому, суд зазначає, що до позивача не могла бути застосована санкція передбачена абз. 8 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки на момент проведення перевірки та під час розгляду справи відповідачем було встановлено відсутність у водія позивача індивідуально-контрольної книжки, з даних якої можливо виявити або не виявити порушення режиму праці та відпочинку.

Отже, постанова Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 29.11.2021 № 235285 про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача, у сумі 17000 грн відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України. Тому вимоги позивача є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Судові витрати

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн та 4000 витрат на правничу допомогу, відповідно до ст. 139 КАС України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Беєве" (вул. Шевченка, 10, c. Беєве, Роменкський район, Сумська область, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, м. Київ, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору у сумі 2270 грн та 4000 грн витрат на правничу допомогу покласти на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Беєве".

3. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано суддею 14.02.2023, оскільки з 06.02.2023 суддя перебував на лікарняному.

Суддя А.І. Сидорук