Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
провадження № ЗД/380/5/23
У Х В А Л А
про вжиття заходів забезпечення позову
13 лютого 2023 року м.Львів
Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув у письмовому провадженні без виклику сторін заяву Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 (ЛК АТП №1) про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Встановив:
До Львівського окружного адміністративного суду 10.02.2023 надійшла заява Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 (ЛК АТП №1) про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить:

- забезпечити позов Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 до Державної служби України з безпеки на транспорті шляхом зупинення дії наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 06.02.2023 року № 82 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії повністю на підставі Акта» до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказує, що відповідно до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 07.10.2022 року №499 в період часу з 17.10.2022 року по 21.10.2022 року проведено позаплановий захід державного нагляду за додержанням ЛК АТП №1 Ліцензійних умов. За підсумками перевірки складено Акт №11 від 21Л0.2022 року за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) за додержанням ліцензіатом вимог законодавства у сфері провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

В ході перевірки на підтвердження дотримання підпункту 3 пункту 10 Ліцензійних умов було надало оригінали 243 посвідчень водія підприємства про проходження медичної підготовки за формою №143-0, яка передбачена Порядком медичної підготовки водіїв та кандидатів у водії транспортних засобів, затв. наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.11.97 року №339 (надалі- Порядок).

В пункті 3.3. Опису виявлених порушень вимог законодавства Акту від 21 жовтня 2022 року №11 вказано підпункт 3 пункту 10 Ліцензійних умов: Виявлено, що ліцензіат допускає водіїв для роботи на внутрішніх перевезеннях пасажирів автобусами без проходження періодичного навчання методів надання першої до медичної допомоги потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод, а саме: з 427 водіїв у 184 водіїв відсутні сертифікати.

Тобто на думку посадових осіб Укртрансбезпеки, які здійснювали державний нагляд (контроль), ЛК АТП №1 пред`явило належні документи на підтвердження дотримання вимог підпункту 3 пункту 10 Ліцензійних умов, а саме посвідчення водія підприємства про проходження медичної підготовки за формою №143-0, однак такі були надані не на всіх водіїв, зокрема, відсутні 184 посвідчення.

Вказує, що чинним законодавством передбачено документ під назвою «посвідчення» а не «сертифікат», як це зазначено у Акті від 21 жовтня 2022 року №11.

За результатами позапланової перевірки Укртрансбезпекою прийнято Розпорядження від 24.10.2022року №125/2022 щодо усунення порушень, виявлених під час проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) за додержанням ліцензіатом вимог законодавства у сфері провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, яким зобов`язано ЛК АТП №1 усунути виявлені порушення у строк до 19 грудня 2022 року.

Зазначає, що листом від 16 грудня 2022 року ЛК АТП №1 повідомило Укртрансбезпеку про усунення порушень згідно вимог Розпорядження, в тому числі, про забезпечення проведення періодичного навчання водіїв методів надання першої домедичної допомоги потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

ЛК АТП №1 усунуло порушення, що визначені в Акті від 21 жовтня 2022 року №11, зокрема, всі водії підприємства (454 осіб) отримали посвідчення водія підприємства про проходження медичної підготовки» за формою №143-0.

Відповідно до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 17.01.2023 року №36 в період часу з 30.01.2023 по 01.02.2023 року проведено повторний позаплановий захід державного нагляду за додержанням ЛК АТП №1 Ліцензійних умов. За підсумками перевірки складено Акт №2 від 01.02.2023 року за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) за додержанням ліцензіатом вимог законодавства у сфері провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

В ході перевірки ЛК АТП №1 пред`явило 454 оригінали посвідчення водія підприємства про проходження медичної підготовки за формою №143-0.

Однак на думку Укртрансбезпеки пред`явлені посвідчення не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки водії підприємства повинні були мати довідки, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 р. №1115, а не наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.11.97 року №339.

Зазначає, що серед опису виявлених порушень (сторінка 20-21 Акту №2 від 01.02.2023), в тому числі вказано порушення вимог підпункту 3 пункту 10 Ліцензійних умов, а саме: виявлено, що ліцензіат допускає 454 водія для роботи на внутрішніх перевезеннях пасажирів автобусами без проходження періодичного навчання методів надання першої домедичної допомоги потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод, а саме: довідки не відповідають встановленим вимогам згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 р. №1115.

Водночас Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 р. №1115 передбачено документ під назвою «посвідчення» а не «довідка».

За результатами заходу держаного нагляду Укртрансбезпекою також складено Акт №2/1 від 01.02.2023 року про повторне порушення ліцензіатом Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

В п. 1 Акту №2/1 від 01.02.2023 року зазначено: Виявлено, що ліцензіат допускає 454 водія для роботи на внутрішніх перевезеннях пасажирів автобусами без проходження періодичного навчання методів надання першої домедичної допомоги потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод, а саме: довідки не відповідають встановленим вимогам згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 р. №1115.

В графі Акту «зазначення розпорядчого документа, у якому було попереднє порушення з посиланням на відповідне порушення Ліцензійних умов» вказано Акт від 21 жовтня 2022 року №11.

З огляду на вищевказане виникла ситуація, що на думку посадових осіб Укртрансбезпеки, які проводили захід державного нагляду (контрою) в період часу з 17.10.2022 року по 21.10.2022 року, посвідчення водія підприємства про проходження медичної підготовки за формою №143-0, відповідають вимогам Ліцензійних умов, а на думку посадових осіб укртрансбезпеки які проводили захід державного нагляду (контрою) в період часу з 30.01.2023 року по 01.02.2023 року, посвідчення водія підприємства про проходження медичної підготовки за формою №143-0, не відповідають вимогам Ліцензійних умов.

Заявник стверджує, що ЛК АТП №1 не допустило повторності порушення підпункту 3 пункту 10 Ліцензійних умов, оскільки в Акті №11 від 21.10.2022 року не вказувалось про те, що надані посвідчення не відповідають встановленим вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 р. №1115, та на час повторної перевірки (30.01.2023 -01.02.2023) підприємства такі посвідчення були у всіх водіїв.

Повідомляє, що 06.02.2023 року Державна служба України з безпеки на транспорті прийняла наказ № 82 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії повністю на підставі Акта».

ЛК АТП №1 довідалось про даний наказ з офіціного веб-сайту Державної служби України з безпеки на транспорті за писиланням: https://dsbt.gov.ua/uystorinka/nakaz-ukrtransbezpeky-no82-vid-06022023-pro-pryynvattva-rishennva-shchodo-anulyuvannva.

Згідно п. 1 наказу від 06.02.2023 № 82 Державною службою України з безпеки на транспорті прийнято рішення анулювати ліцензію повністю Львівському комунальному автотранспортному підприємству № 1 (), серії АЕ № 573198, що діє з 25 травня 2012 року, на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом з дозволеним видом робіт: внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, внутрішні перевезення пасажирів на таксі, внутрішні перевезення пасажирів автобусами та міжнародні перевезення пасажирів автобусами; місцезнаходження юридичної особи: 79066, Львівська обл., м. Львів, вул. Ґрунтова, буд. 1 Б. Підстава: Акт про повторне порушення ліцензіатом Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 01 лютого 2023 року № 2/1.2.

Заявник вказує, що очевидними є ознаки протиправності наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 06.02.2023 № 82 та порушення прав, інтересів ЛК АТП №1, тому підприємство звертатиметься з позовом про визнання протиправним та скасування цього наказу.

Заявник повідомляє, що ЛК АТП №1 створене рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.11.1995 року № 652, підпорядковане департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, є найбільшим автобусним перевізником в Львівській МТГ, обслуговує 30 автобусних маршрутів, що складає у відсотковому показнику 51% від загальної кількості маршрутів Львівської МТГ, частка перевезення пасажирів Львівської МТГ становить 71,6%. ЛК АТП №1 здійснює внутрішні перевезення пасажирів автобусами на підставі ліцензії серії АЕ №573198, що діє з 25 травня 2012 року.

ЛК АТП №1 має мобілізаційне завдання з перевезення населення пасажирським автомобільним транспортом і в воєнний час, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.12.2018 №1043-0039 та розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 05.06.2019 №22т, на підприємстві розроблений мобілізаційний план та укладено договір з обласною державною адміністрацією на виконання мобілізаційного завдання від 20.06.2019 №15.

Для здійснення пасажирських перевезень ЛК АТП №1 задіяно 285 автобусів. У власності підприємства, серед іншого, наявні нові низькопідлогові автобуси великого класу пасажиромісткістю 100 чол., зокрема, 115 автобусів марки ЕЛЕКТРОН А18501 (український виробник), 100 автобусів марки МАЗ 203069, 20 автобусів середнього класу марки АТАМАН.

На даний час ЛК АТП №1 проводить тендерну процедуру за рахунок коштів Європейського інвестиційного банку на постачання нових низькопідлогових автобусів, довжиною 12 м на загальну суму до 12 млн евро, без ПДВ.

Звертає увагу, що в умовах правового режиму воєнного стану, крім пасажирських перевезень на автобусних маршрутах Львівської МТГ, підприємство задовольняє потреби Збройних Сил України, здійснює безкоштовне перевезення військовослужбовців на підставі звернень територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин та інших військових формувань, перевезення десятків - сотень тисяч внутрішньо переміщених осіб, регулярно виділяє автобуси та забезпечує перевезення, пов`язані із належною організацією поховання військовослужбовців, які загинули під час російсько-української війни (в середньому виділяється приблизно 110 автобусів в місяць), а також здійснює інші перевезення, в яких виникає потреба в інтересах захисту України.

Також, на сьогоднішній день підприємство надає можливість офіційно працювати і отримувати заробітну плату 686 працівникам. При цьому загальна сума податків, зборів, платежів, нарахованих, утриманих та сплачених ЛК АТП №1 до державного і місцевого бюджету, протягом звітного 2022 податкового року складає 56 386 941,98 гри. (в т.ч. ПДФО -25 013 397,57, військовий збір - 2087922,66, ЄСВ - 29136264,75, ПДВ - 149357,00).

Зазначає, що в разі не задоволення даної заяви про забезпечення позову, у зв`язку з набранням оскарженим наказом сили та анулюванням ліцензії настануть негативні наслідки для ЛК АТП №1, що створить очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та третіх осіб (Львівській МТГ) у зв`язку з припиненням автобусних перевезень підприємством, розірвання укладених договорів на перевезення, звільнення працівників, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Також це унеможливить виплату заробітної плати працівникам, що в свою чергу також потягне за собою несплату із доходів працівників сум податків та обов`язкових платежів до бюджету. Підприємство не зможе здійснювати розрахунок з контрагентами (постачальниками), забезпечувати ремонт та технічне обслуговування автобусів та іншого майна підприємства.

Крім цього, ЛК АТП №1 є орендарем виробничих будівель, споруд, технічного майданчика (матеріально-технічної бази, що використовується для господарської діяльності з перевезення пасажирів, стоянки автобусів), що розташовані у військовому гарнізоні за адресою: АДРЕСА_1 ), згідно відповідних договорів оренди, укладених з Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова. ЛК АТП №1 щомісяця зобов`язане сплачувати близько 310 тис. грн. орендної плату, несплата якої буде підставою для розірвання договорів оренди та повернення орендованого майна.

Стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду. Вважає, що вжиття таких заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Суд при вирішенні заяви про забезпечення адміністративного позову виходить з наступного.

Провадження в адміністративних справах відповідно до ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено у Главі 10 КАС України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову згідно ч. 2 ст. 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У ч. 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З поданих заявником документів до заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви судом встановлено, що 06.02.2023 року Державна служба України з безпеки на транспорті видала наказ № 82 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії повністю на підставі Акта».

Відповідно до вказаного наказу, Державна служба України з безпеки на транспорті на виконання вимог пункту 6 частини дванадцятої статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», підпунктів 4 та 5 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (зі змінами), наказала анулювати ліцензію повністю Львівському комунальному автотранспортному підприємству № 1 (), серії АЕ № 573198, що діє з 25 травня 2012 року, на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом з дозволеним видом робіт: внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, внутрішні перевезення пасажирів на таксі, внутрішні перевезення пасажирів автобусами та міжнародні перевезення пасажирів автобусами; місцезнаходження юридичної особи: 79066, Львівська обл., м. Львів, вул. Ґрунтова, буд. 1 Б. Підстава: Акт про повторне порушення ліцензіатом Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 01 лютого 2023 року № 2/1.2

Суд зазначає, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють згідно ч. 4 ст. 150 КАС України дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони прав та інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч.1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Згідно приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у цій справі, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у справі "Мікалефф проти Мальти" визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа "Меркіка та інші проти Мальти").

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Відповідно до ч.12 ст. 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 2 березня 2015 року № 222-VIII (в редакцій чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для прийняття органом ліцензування рішення про анулювання ліцензії повністю або частково є:

1) заява ліцензіата про анулювання власної ліцензії повністю або частково. Не є підставою для анулювання ліцензії повністю або частково заява ліцензіата про анулювання власної ліцензії повністю або частково, поданої після видання органом ліцензування розпорядчого документа про проведення перевірки додержання цим ліцензіатом ліцензійних умов і до закінчення строку:

перевірки та усунення порушень ліцензійних умов (у разі їх наявності);

протягом 30 робочих днів після закінчення спливу строку виконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов (крім випадку видання протягом цього строку органом ліцензування розпорядчого документа про проведення позапланової перевірки виконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов);

2) акт про неусунення ліцензіатом протягом строку повного або часткового зупинення дії ліцензії підстав, що стали причиною для її повного або часткового зупинення;

3) наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про державну реєстрацію припинення юридичної особи (державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця), крім випадку та строку, передбачених частинами четвертою, п`ятою і сьомою статті 15 цього Закону;

4) подання копії свідоцтва про смерть фізичної особи - підприємця (у разі відсутності правонаступника);

5) наявність судового рішення про визнання фізичної особи - підприємця безвісно відсутньою у зв`язку з її смертю, визнанням її безвісно відсутньою або оголошенням померлою (у разі відсутності правонаступника);

6) акт про повторне порушення ліцензіатом ліцензійних умов. Повторним порушенням ліцензіатом ліцензійних умов вважається вчинення таким ліцензіатом протягом року з дня видання органом ліцензування розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов нового порушення однієї або більше вимог ліцензійних умов, щодо яких видавалося таке розпорядження;

7) акт про виявлення недостовірності даних у документах, поданих суб`єктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії.

Судом з долученого Наказу Державної служби України з безпеки на транспорті встановлено видання такого на виконання вимог пункту 6 частини дванадцятої статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Відповідно до ч.17. ст. 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» рішення про анулювання ліцензії, прийняте на підставах, передбачених пунктами 2, 6-8 і 10 частини дванадцятої цієї статті, набирає чинності через 30 календарних днів з дня його прийняття.

Отже прийняте 06.02.2023 Державної служби України з безпеки на транспорті рішення про анулювання заявнику ліцензії набере чинності через 30 календарних днів з дня його прийняття.

Частиною 21 ст. 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що рішення органу ліцензування може бути оскаржено до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, суду.

Законом передбачено для заявника можливість оскарження рішення Державної служби України з безпеки на транспорті до:

- Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування,

- суду.

При цьому ч.19. ст. 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що якщо ліцензіат протягом строку набрання чинності рішенням органу ліцензування про анулювання ліцензії або зупинення дії ліцензії повністю або частково подає скаргу до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, дія цього рішення органу ліцензування зупиняється (про що вноситься запис до ліцензійного реєстру) до дня внесення спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування до Реєстру розгляду скарг здобувачів ліцензії, ліцензіатів на дії (бездіяльність) органу ліцензування щодо порушення законодавства у сфері ліцензування відомостей про розпорядження спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування за результатом розгляду скарги Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування.

Однак вказаний закон не містить аналогічної норми про зупинення дії рішення органу ліцензування про анулювання ліцензії у випадку звернення ліцензіата до суду на час розгляду справи судом, що ставить у нерівне становище ліцензіата який виявив намір оскаржувати рішення органу ліцензування про анулювання ліцензії до суду перед ліцензіатом, який оскаржує рішення органу ліцензування про анулювання ліцензії до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, в питанні зупинення дії рішення органу ліцензування на час оскарження такого рішення.

Суд зазначає, що подана заявником заява та докази не дозволяють дійти однозначного та беззаперечного висновку про наявність очевидних ознак протиправності наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 06.02.2023 року № 82 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії повністю на підставі Акта» та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, що є підставою для застосування заходів забезпечення позову відповідно до п.2 ч.2 ст. 150 КАС України.

Правомірність прийняття наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 06.02.2023 року № 82 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії повністю на підставі Акта» не може бути оцінена при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки буде вирішенням спору по суті без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову з підстав визначених п.2 ч. 2 ст. 150 КАС України.

Однак як вже зазначалося вище, відповідно до п.1 ч.2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже КАС України допускає забезпечення позову як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи з підстав якщо:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист;

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Суд зазначає, що згідно долучених заявником доказів, ЛК АТП №1 обслуговує 30 автобусних маршрутів, що складає у відсотковому показнику 51% від загальної кількості маршрутів Львівської МТГ, частка перевезення пасажирів Львівської МТГ становить 71,6%. Львівської МТГ.

Суд зважає також на доводи заявника про мобілізаційне завдання з перевезення населення пасажирським автомобільним транспортом і в воєнний час, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.12.2018 №1043-0039 та розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 05.06.2019 №22т, задіяння до перевезень 285 автобусів, задоволення потреби Збройних Сил України, офіційне працевлаштування 686 працівників, унеможливлення подальшої сплати податків, зборів, платежів, до державного і місцевого бюджетів.

На переконання суду невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акта та подальше набрання ним чинності через 30 календарних днів з дня його прийняття, навіть при зверненні у вказаний строк заявником до суду, унеможливить ефективний захист та унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, крім того, суд також враховує співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками невжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб: мешканців Львівській МТГ для яких буде припинено автобусні перевезення підприємством; працівників, внаслідок розірвання укладених договорів на перевезення, для відновлення прав та інтересів яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Розгляд справи судом і прийняття судом рішення, яке не спричинить ефективного захисту та поновлення порушених прав, на переконання суду не буде відповідати завданням та основним засадам адміністративного судочинства визначеним у ст.2 КАС України.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза неможливості ефективного захисту та неможливості поновлення порушених прав на виконання можливого рішення суду про задоволення позову,

Судом враховано співмірність співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права та законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову шляхом зупинення судом рішення суб`єкта владних повноважень на час вирішення справи судом є аналогічним зупиненню в силу закону рішення при поданні скарги до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, до дня внесення спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування до Реєстру розгляду скарг здобувачів ліцензії, ліцензіатів на дії (бездіяльність) органу ліцензування щодо порушення законодавства у сфері ліцензування відомостей про розпорядження спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування за результатом розгляду скарги Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування та ставить заявника у рівне становище, як у випадку оскарження рішення про анулювання ліцензії до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування.

Згідно ч.6 ст. 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення.

З урахуванням вищевикладених мотивів та встановлених судом на підставі поданих позивачем доказів фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, тому для належного захисту прав позивача достатнім є забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 1 Наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 06.02.2023 року № 82 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії повністю на підставі Акта» яким наказано анулювати ліцензію повністю Львівському комунальному автотранспортному підприємству № 1 (), серії АЕ № 573198, що діє з 25 травня 2012 року, на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом з дозволеним видом робіт: внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, внутрішні перевезення пасажирів на таксі, внутрішні перевезення пасажирів автобусами та міжнародні перевезення пасажирів автобусами; місцезнаходження юридичної особи: 79066, Львівська обл., м. Львів, вул. Ґрунтова, буд. 1 Б. Підстава: Акт про повторне порушення ліцензіатом Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 01 лютого 2023 року № 2/1.2, до набрання законної сили відповідним судовим рішенням у справі.

Суд вважає, що застосування такого заходу забезпечення позову є наданням тимчасового захисту можливо порушених прав заявника (позивача) та відповідає завданням, засадам і принципам адміністративного судочинства, водночас зупинення інших пунктів наказу на переконання суду не є необхідним, оскільки такі прав позивача не порушують (обмежують).

Згідно п. 8 ст. 157 КАС України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини другої статті 153 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 150-154, 248 КАС України, суд, -

постановив:
1. Заяву Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 (ЛК АТП №1) про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити частково.

2. Застосувати заходи забезпечення позову до подання позовної заяви Львівським комунальним автотранспортним підприємством №1 (ЛК АТП №1) (79066, м. Львів, вул. Ґрунтова, 1Б, ).

3. Зупинити дію пункту 1 Наказу Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 14, ) від 06.02.2023 року №82 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії повністю на підставі Акта», яким наказано анулювати ліцензію повністю Львівському комунальному автотранспортному підприємству №1 (), серії АЕ № 573198, що діє з 25 травня 2012 року, на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом з дозволеним видом робіт: внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, внутрішні перевезення пасажирів на таксі, внутрішні перевезення пасажирів автобусами та міжнародні перевезення пасажирів автобусами; місцезнаходження юридичної особи: 79066, Львівська обл., м. Львів, вул. Ґрунтова, буд. 1 Б. Підстава: Акт про повторне порушення ліцензіатом Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 01 лютого 2023 року № 2/1.2, - до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

4. В іншій частині заяви про застосування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Примірник ухвали про забезпечення позову відповідно до ч.2 ст. 156 КАС України негайно надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направити для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ч.8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст. 156 КАС України ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд відповідно до п.4 ч.2 ст. 149 КАС України може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку невиконання ухвали про забезпечення позову.

Повний текст ухвали складений 13.02.2023.

Суддя Коморний О.І.