Справа № 240/33170/22
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112010201
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на його користь судові витрати у розмірі 7992,40 гривень (7000,00 грн - за професійну правничу допомогу та 992,40 грн - судовий збір).
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що після набрання законної сили рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", які передбачали, що перерахунок призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій здійснюється лише з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, в нього виникло право на перерахунок пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії за нормами, чинними на 05.03.2019, яка включає як основні, так і додаткові види грошового забезпечення. Однак, відповідач відмовив йому у здійсненні з 01.04.2019 перерахунку пенсії на підставі вказаної довідки, зазначаючи при цьому про відсутність законодавчо визначених підстав для такого перерахунку. Оскільки така відмова призводить до зменшення розміру пенсійних виплат та порушує його право на належне пенсійне забезпечення, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою суду провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти задоволення заявлених позовних вимог. Аргументуючи таку позицію відповідач зазначив, що відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" усі призначенні за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсі за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Натомість, на даний час Урядом будь-яких законодавчих актів щодо зміни грошового забезпечення прийнято не було, тому підстави для здійснення перерахунку пенсії відсутні. Крім того, відповідач вказав, що органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, вони здійснюють її нарахування на підставі наданих іншими органами (державними органами, з яких особа була звільнена зі служби) довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Отже, довідка про грошове забезпечення є за своєю природою індивідуально визначеним рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому без вирішення питання законності формування документа про грошове забезпечення неможливо ставити питання про законність проведення перерахунку пенсії на підставі цього документа. З огляду на вищезазначене, відповідач стверджував, що підстави для перерахунку пенсії позивача відсутні, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області.
01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшено розміри грошового забезпечення військовослужбовців.
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" пунктами 1, 2 якої було встановлено перерахувати з 01.01.2018 пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ до 01.03.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Відповідачем не заперечувалось, що на виконання норм вищезазначеної постанови Головне управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 на підставі наданої уповноваженим органом довідки про складові грошового, що враховуються для перерахунку пенсії, яка включала: посадовий оклад, оклад за військове звання та процентну надбавку за вислугу років.
Водночас, 05 березня 2019 року набрало законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ від 21.02.2018 №103 та зміни, внесені вказаною постановою до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, які передбачали, що перерахунок призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій здійснюється з урахуванням лише розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби.
В подальшому, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, в якій просив здійснити з 01.04.2019 перерахунок його пенсії на підставі вищезазначеної довідки.
У відповідь на вказану заяву відповідач надіслав позивачу лист в якому повідомив, що відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом на умовах, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Оскільки рішення про зміну розмірів грошового забезпечення для перерахунку пенсій Кабінетом Міністрів України після 21.02.2018 не приймалось, Міністерство соціальної політики не повідомляло Пенсійний фонд України про підвищення грошового забезпечення військовослужбовців, а тому підстави для перерахунку пенсій на даний час відсутні.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не здіснення йому перерахунку пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка включає основні та додаткові види грошового забезпечення, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною четвертою статті 63 Закону України від 01.01.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ) передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 18 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 (далі - Порядок №45).
Пунктом 1 Порядку № 45 (в редакції, що діяла до 24.02.2018) було передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
Відповідно до пункту 5 Порядку №45 (в редакції, що діяла до 24.02.2018) для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів: - посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років; - надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання "заслужений" чи "народний", службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук та вчене звання; - щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України; - інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію; - щомісячні надбавки за особливі умови служби (крім надбавки за службу у віддаленій місцевості) особам, звільненим з військової служби, які проходили службу та обслуговували ядерну зброю на об`єктах "С", у складальних бригадах ремонтно-технічних баз, у складі екіпажів атомних підводних човнів, на території військових полігонів, де проводилися випробування ядерної зброї або навчання із застосуванням такої зброї, та у військових частинах, що обслуговували космодром "Байконур", якщо такі надбавки виплачувалися їм на день звільнення із служби у відсотках посадового окладу, що встановлювалися до 1 січня 2008 р. для обчислення розміру пенсії, але не більше розміру надбавок за особливі умови служби відповідно до законодавства.
Разом з тим, 24.02.2018 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103 (далі - Постанова №103). Вказаною постановою внесено зміни до пунктів 1, 2, 5 Порядку № 45 та викладено їх у новій редакції.
Відповідно до пункту 1 Порядку №45 (в редакції Постанови №103), пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 45 (в редакції Постанови №103) під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Таким чином, до прийняття Постанови №103 перерахунок пенсії згідно з Порядком №45 здійснювався на підставі рішення Кабінету Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, а із прийняттям Постанови №103 - на підставі рішення Кабінету Міністрів України щодо перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.
Крім того, до прийняття Постанови №103 перерахунок пенсії згідно з нормами Порядку №45 здійснювався із грошового забезпечення за відповідною посадою (посадами), яке включало основні види грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткову надбавку за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати та підвищення). Натомість після прийняття Постанови №103, перерахунок пенсії згідно з нормами Порядку №45 здійснювався із грошового забезпечення за відповідною посадою (посадами), яке включало тільки основні види грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткову надбавку за вислугу.
Підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, у зв`язку із яким позивачу з 01.01.2018 було перераховано пенсію, відбулося на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", що набрала чинності з 01.03.2018 (далі - Постанова №704), якою передбачені збільшені види грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.
У зв`язку з підвищення Постановою №704 грошового забезпечення військовослужбовців, Кабінет Міністрів України в пункті 1 Постанови №103 прийняв рішення перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 01 березня 2018 року, з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Під час розгляду справи встановлено, що відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 на підставі довідки уповноваженого органу про розмір його грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, яка включала такі складові: посадовий оклад, оклад за військове звання та процентну надбавку за вислугу років.
Водночас, 05.03.2019 набрало законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ №103 та зміни внесені цією постановою до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, оскільки вказані пункти Постанови №103 встановлювати відсоткове зменшення виплати пенсії військовослужбовцям та звужували складові грошового забезпечення, які підлягають врахуванню при обрахунку пенсії військовослужбовцям.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 265 КАС України, пункти 1 та 2 постанови КМУ №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 втратили свою чинність з 05 березня 2019 року. Відтак з 05.03.2019 - з дня набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/3858/18, діє редакція пункту 5 Порядку № 45, що діяла до змін, внесених постановою КМУ №103, та яка передбачала, що перерахунок пенсії здійснюється із грошового забезпечення за відповідною посадою (посадами), яке включає основні види грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткову надбавку за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати та підвищення).
Таким чином, з 05.03.2019 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою КМУ №704.
Наведена позиція узгоджується із висновком суду, викладеним у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року за результатами розгляду зразкової адміністративної справи №160/8324/19.
Водночас, визначений в Порядку №45 алгоритм дій, які повинні вчинити державний орган, з якого особа була звільнена із служби та територіальний орган Пенсійного фонду України у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, не змінився.
Відповідно до пункту 23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1), перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.
Згідно з пунктом 24 Порядку №3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.
Таким чином, суд звертає увагу відповідача, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють відповідний орган Пенсійного фонду України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №553/3619/16-а.
Водночас, перерахунок пенсії може бути здійснено територіальним управлінням Пенсійного фонду України лише після надходження довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій військовослужбовців, наданої державним органом, з якого особа була звільнена із служби, та з урахуванням тих видів та тих складових грошового забезпечення, що зазначені цих довідках. Права самостійно визначати розміри грошового забезпечення позивачу відповідач не має. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 у справі №21-322а14.
Відповідачем не заперечується, що позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок його пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір його грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 05.03.2019 та надавав управлінню вказану довідку.
Таким чином, беручи до уваги, що з 05.03.2019 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, суд дійшов висновку, що відповідач після одержання довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 зобов`язаний був здійснити перерахунок його пенсії на підставі цієї довідки, однак протиправно не здійснив такого перерахунку.
Щодо доводів відповідача про неприйняття нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитися перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, після набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/3858/18, суд зазначає, що зазначені доводи є необґрунтованими, оскільки таким порядком є Порядок № 45.
Вирішуючи спірні правовідносини в частині строку, з якого позивач має право на перерахунок його пенсії, суд зазначає наступне.
Оскільки обставини, з якими пов`язаний перерахунок пенсії позивача виникли 05.03.2019 - з дня набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, то з огляду на положення ч. 2 ст. 51 Закон №2262-ХІІ пенсія позивача підлягає перерахунку з 01.04.2019.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправно не здійснило позивачу перерахунку його пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019.
Застосовуючи механізм захисту права позивача, порушеного суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01.04.2019 перерахунок пенсії позивача на підставі вищезазначеної довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням вже здійснених виплат.
Відтак, суд, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
З наявної у матеріалах справи квитанції вбачається, що позивачем під час звернення до суду з вказаними позовом було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 гривень.
Таким чином, з огляду на положення ч. 1 т. 139 КАС України, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір належить стягнути відповідача у повному розмірі.
Водночас, у позові позивачем також було заявлено вимогу про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на його користь 7000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання про розподіл вказаних витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно з частинами першою третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною четвертою статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6статті 134 КАС України).
Частиною 7 статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року (справа №810/3806/18, справа №810/2816/18, справа №810/3806/18), від 22 листопада 2019 року (справа №810/1502/18).
Для підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до матеріалів справи було додано: договір про надання правової допомоги від 05.10.2022, укладений між ним та адвокатом Малаховим М.В., акт приймання передачі наданих юридичних послуг від 16.12.2022 №1, згідно якого адвокат надав позивачу послуги наступні послуги загальною вартістю 7000,00 гривень, в тому числі:
- складання та подання до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви про виготовлення нової довідки про розмір грошового забезпечення позивача - вартістю 1500,00 грн;
- складання та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заяви про перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки - вартістю 1500,00 грн;
- складання та подання до Житомирського окружного адміністративного суду позовної заяви - 3500,00 грн.
Крім того, для підтвердження факту оплати наданих послуг з правової допомоги позивач надав до суду квитанцію від 22.12.2022 на суму 7000,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Також, при визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вказана позицій узгоджується з висновками Верховного суду у постанові від 22.12.2020 у справі № 520/8489/19.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує те, що дана справа є справою незначної складності, у даній категорії справ є усталена судова практика, розгляд справи проводився у порядку письмового провадження без виклику представників сторін у судове засідання.
Беручи до уваги зміст виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та їх вартість, суд вважає, що витрати на правничу допомогу за такі послуги є співмірними.
Отже, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, враховуючи предмет спору, конкретні обставини справи, суть наданих послуг, суд, за критеріями обґрунтованості розміру витрат на правову допомогу та пропорційності до предмета спору, приходить до висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 гривень, решту витрат повинен нести позивач.
Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн (тисяча гривень).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович