Справа № 240/9574/21
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Житомир справа № 240/9574/21

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липа В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у відмові позивачу у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області визнати та прийняти до уваги записи трудової книги НОМЕР_1 : - запис №15 від 09.09.1992 року про те, що позивач прийнятий на роботу ШСУ-2 Павлоградуголь" гірним майстром з повним робочим днем в шахту, відповідно наказу №162 від 08.09.1992 року;- запис №16 від 22.08.1993 про те, що звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням, відповідно наказу № 149 від 26.08.1993 року, тобто період роботи з 09.09.1992 року по 22.08.1993 року як стаж роботи за списком №1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перерахувати пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.12.2013 року.

В обґрунтування позову вказав, що ГУПФУ в Житомирській області протиправно не зараховано до пільгового стажу період роботи з 09.09.1992 року по 22.08.1993 року як стаж роботи за списком №1.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач до суду надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову зазначив, що підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.2 ст.114 Закону №1058-IV немає, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, відсутністю інформації щодо результатів атестації робочих місяць за умовами праці.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 з 07.12.2013.

Позивач, дізнавшись, що період роботи з 09.09.1992 року по 22.08.1993 року не враховано до стажу роботи на пільгових умовах, звернувся до відповідача із заявою стосовно зарахування вказаного періоду роботи у ШСУ-2 п/о "Павлоградуголь" до страхового стажу на пільгових умовах та відповідного перерахунку пенсії.

Листом від 22.12.2020 ГУПФУ в Житомирській області повідомило позивача, що оскільки документи, які б підтверджували стаж роботи на пільгових умовах за Списком №1 за період роботи з 09.09.1992 по 22.08.1993 гірничим майстром в матеріалах пенсійної справи відсутні, тому даний період враховано до страхового стажу на загальних підставах.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у зарахуванні вказаного періоду роботи позивача до стажу на пільгових умовах, останній звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV), який набрав законної сили з 01.01.2004.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до підпункту першого частини другої статті 114 Закону № 1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

За приписами частин 5, 6 статті 114 Закону № 1058-ІV:

-у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах;

-контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Згідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту першого «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно із пунктом 2 Порядку № 637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як вбачається з матеріалів справи, не зарахувавши період роботи позивача з 09.09.1992 по 22.08.1993 гірським майстром до пільгового стажу за Списком № 1 відповідачем зазначено, що в матеріалах пенсійної справи відсутні документи, які б підтверджували стаж роботи на пільгових умовах, тому даний період враховано до страхового стажу на загальних підставах.

Разом з тим, суд зазначає, що період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи із зазначенням відповідного Списку до якого віднесено професію працівника визначає саме підприємство шляхом надання уточнюючої довідки.

При цьому, у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі № 577/2688/17, від 31.03.2020 у справі № 446/656/17, від 21.05.2020 року у справі № 550/927/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках:

1)за відсутності трудової книжки як такої або

2)необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Таким чином, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

При цьому, уточнююча довідка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та її характер, а не право особи на пільгову пенсію. Зазначена довідка необхідна для подальшого її надання відповідним органам Пенсійного фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і права особи на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 , позивач 09.09.1992 був прийнятий "горным мастером в ШСУ-2 п/о "Павлоградуголь" та 22.08.1993 звільнений за ст.38 КЗпП України.

Суд наголошує на тому, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці.

Оскільки, записами трудової книжки підтверджено право позивача на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 відповідачем протиправно не зараховано період роботи з 09.09.1992 по 22.08.1993 в ШСУ-2 п/о "Павлоградуголь" до пільгового стажу за Списком № 1.

Слід зазначити, що суд не може визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки за наслідками розгляду заяви надано лише відповідь на звернення з поставлених позивачем питань, у зв`язку із чим відповідач не вчиняв дії по відмові у перерахунку, а розглянув звернення у порядку Закону України «Про звернення громадян».

Виходячи із принципу офіційного з`ясування обставин справи, виконуючи завдання адміністративного судочинства, у тому числі щодо ефективного судового захисту у справах щодо соціальних прав, суд розглядає питання правомірності неврахування відповідачем періоду роботи з 09.09.1992 по 22.08.1993 до пільгового стажу за Списком №1.

Щодо неврахування вказаного періоду через відсутність інформації щодо результатів атестації робочих місць, суд зазначає наступне.

За змістом пунктів 1 та 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442), що набрав чинності 21.08.1992, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який мас сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №1.

З урахуванням вище викладеного, суд зазначає, що незарахуванням до пільгового стажу за Списком №1, періоду роботи з 09.09.1992 по 22.08.1993 в ШСУ-2 п/о "Павлоградуголь" відповідачем порушено права та інтереси позивача на належне пенсійне забезпечення.

Суд відповідно до частини другої статті 9 КАС України виходить за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для повного захисту порушеного права на соціальне забезпечення позивача, та визнає протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періоду роботи з 09.09.1992 по 22.08.1993 в ШСУ-2 п/о "Павлоградуголь".

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на встановлену судом протиправну бездіяльність відповідача у незарахуванні до пільгового стажу період роботи з 09.09.1992 по 22.08.1993, з метою захисту порушеного права позивача, суд зобов`язує відповідача зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 09.09.1992 по 22.08.1993 в ШСУ-2 п/о "Павлоградуголь".

Суд звертає увагу, що зарахування періоду роботи до пільгового стажу за Списком №1 з 09.09.1992 по 22.08.1993 в ШСУ-2 п/о "Павлоградуголь" впливає на коригування розрахунку стажу та призведе до зміни пенсійних виплат.

У розглянутому спорі порушення допущено при призначенні пенсії, під час якого визначається страховий стаж, проводиться оптимізація, вираховується коефіцієнт заробітної плати, у зв`язку із чим у позивача виникає право на перерахунок пенсії з урахуванням пільгового стажу за Списком №1 з 09.09.1992 по 22.08.1993 в ШСУ-2 п/о "Павлоградуголь".

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.

З урахуванням вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог та сплатою судового збору за одну позовну вимогу немайнового характеру, суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003. Код ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії -задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоду роботи з 09.09.1992 по 22.08.1993 в ШСУ-2 п/о "Павлоградуголь".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 період роботи з 09.09.1992 по 22.08.1993 в ШСУ-2 п/о "Павлоградуголь" та здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням пільгового стажу за Списком №1 з 09.09.1992 по 22.08.1993 в ШСУ-2 п/о "Павлоградуголь", починаючи з 07.12.2013 (дати призначення пенсії), з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа