Справа № 480/770/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
15 лютого 2023 року Справа № 480/770/23
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду 01.02.2023 через представника звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в якій просить:
I) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат
військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:
2) у розмірі 100 000 гривень пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за періоди:
з 09.07.2022 р. по 31.07.2022 р.;
з 01.08.2022 р. по 16.08.2022 р.;
3) у розмірі 100 000 гривень пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні через травму, пов`язану із захистом Батьківщини, протягом періоду з 16.08.2022 р. по 30.08.2022 р.
II) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:
2) у розмірі 100 000 гривень пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за періоди:
з 09.07.2022р. по 31.07.2022р.;
з 01.08.2022 р. по 16.08.2022 р.;
3) у розмірі 100 000 гривень пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні через травму, пов`язану із захистом Батьківщини, протягом періоду з 16.08.2022р. по 30.08.2022р.
Ухвалою від 02.02.2023 позовну заяву було залишено без руху з наданням строку позивачеві для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії такої ухвали. Так, зокрема, позивача було зобов`язано надати суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з зазначенням поважності причин пропуску та доказів на їх підтвердження.
Ухвалу суду від 02.02.2023 отримано представником позивача 02.02.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Відтак, останнім днем строку для усунення недоліків позовної заяви є 07.09.2022.
Представнику позивача ОСОБА_2 як особі, що подала позовну заяву до суду, на виконання вимог ч.6 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалу суду від 02.02.2023 про залишення позовної заяви без руху було направлено через систему "Електронний суд" та отримано 02.02.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Тобто, з урахуванням ч.ч.1,6 ст.120 Кодексу адміністративного судочинства України, представник позивача у строк до 14.02.2023 включно мав право усунути зазначені в ухвалі суду від 02.02.2023, недоліки.
Так, 06.02.2023 від представника позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в якій представник просив поновити строк звернення до суду, яку вмотивував тим, що нарахування та виплата спірних сум врегульовано постановою КМУ №168 від 28.02.2022, які є додатковими місячними виплатами, тобто, не є такими, що виплачуються виключно під час звільнення особи з військової служби. Тому для визначення строку звернення до суду не підлягають положення ст. 233 Кодексу законів про працю України, адже там йде мова про справи про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.
Також вказує, що згідно п.1 постанови КМУ №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників), що свідчить про відсутність будь-якого обов`язку позивача самостійно вчиняти певні дії для реалізації свого права на отримання такої винагороди, в т.ч. звертатися із рапортом про її виплату.
Отже, наявні саме триваючі відносини, в яких відповідач протягом певного проміжку часу ухилявся від виконання своїх обов`язків по відношенню до позивача.
Також, представник позивача у заяві посилається на введення воєнного стану в Україні, який триває і на цей час, а суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду (постанова Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/223).
Перевіривши доводи поданої у порядку усунення недоліків заяви про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
Представник позивача наголошує на тому, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з проходженням позивачем публічної служби, а не у зв`язку з звільненням з публічної служби тому положення ст.233КЗпП України не підлягають застосуванню до спірних відносин.
Втім суд наголошує, що в ухвалі про залишення позову без руху від 02.02.2023 не містилося мотивів щодо того, що у спірних відносинах підлягають застосуванню саме положення ст.233 КЗпП України.
Залишаючи позовну заяву без руху, суд, на підставі частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, виходив з того, що відповідно до чинного нормативно-правового регулювання на момент звернення до суду з цим позовом, у спорах, пов`язаних з прийняттям на публічну службу, її проходженням, звільненням з публічної служби, у тому числі щодо спорів про належні до виплати суми заробітної плати (грошового забезпечення) та інші виплати, пов`язані з проходженням та звільненням з публічної служби, встановлюється місячний строк. Відтак, до спірних правовідносин підлягає застосуванню строк, передбачений приписами частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, яка є спеціальною нормою.
Щодо посилань на не обмеження строку звернення до суду з позовами про стягнення заробітної плати, суд зазначає, що правові висновки Верховного Суду про те, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (наприклад, щодо спорів у подібних правовідносинах, постанови від 29 вересня 2021 року (справа №160/8332/20), від 24 вересня 2020 року (справа №806/2883/17), від 13 січня 2020 року (справа №814/1007/16), від 11 липня 2019 року (справа №814/2789/16), від 1 грудня 2019 року (справа №823/726/16), не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах, оскільки з 19.07.2022 набули чинності зміни до статті 233 Кодексу законів про працю України, які відповідних положень не містять, та які, в свою чергу, раніше застосовувалися до подібних відносин про стягнення належних працівнику сум заробітної плати.
З приводу твердження про те, що порушення прав ОСОБА_1 є триваючим суд зауважує, що оскаржене порушення не можна вважати триваючим, оскільки виплата грошового забезпечення позивача припинилася з 09.11.2022 (згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.11.2022 №186 позивач 08.11.2022 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення), а триваючим порушенням є порушення, пов`язане з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою та припиняється виконанням регламентованих обов`язків.
Щодо посилань на те, що оскільки саме відповідач наказами здійснює нарахування та виплату спірної допомоги, тому у позивача відсутній обов`язок самостійно вчиняти певні дії для реалізації свого права на отримання винагороди згідно постанови КМУ №168, суд зазначає наступне.
Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Верховний Суд у постанові від 19 січня 2021 року по справі № 300/1411/19 зазначив, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Крім того, поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Отже, законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.
Також порівняльний аналіз словоформ дізналася і повинна була дізнатися дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Представник позивача не наводить жодних обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість позивача, під час перебування позивача у трудових відносин з відповідачем, вчинити дії з метою запобігання пропуску встановленого законом строку (як то запит до керівництва Військової частини НОМЕР_1 щодо отриманих сум належного йому грошового забезпечення, щодо наявності прийнятих наказів про нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, тощо).
Відтак, навіть з огляду на п.1 постанови КМУ №168 (Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників), на який посилається представник позивача, пасивна поведінка позивача не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у нього можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Тому такі посилання представника позивача суд також вважає необґрунтованими.
Щодо посилань в обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду на запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, суд зазначає наступне.
Так, дійсно, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 18.04.2022 №2212-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №2263-IX від 22.05.2022, воєнний стан продовжений з 05 годин 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-IX, воєнний стан в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб, - до 21 листопада 2022 року. Тобто, введений воєнний стан триває станом і на сьогодні.
Суд погоджується, що введення воєнного стану, безумовно, є поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки впливає на життєдіяльність в державі в цілому.
При цьому дійсно, Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22, на яку посилається представник позивача вказав, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Поряд з цим, у цій же постанові Верховний Суд наголосив на тому, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.
Між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий, причинний зв`язок та поновлення строку на подання позовної заяви до суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку, щодо того, яким саме чином запроваджені обмеження перешкоджали своєчасно звернутися з позовом до суду.
Натомість представник позивача у заяві про поновлення строку на подання позовної заяви не обґрунтовує, коли саме позивач дізнався про порушення своїх прав, яким чином запровадження воєнного стану в Україні вплинуло на пропуск строку на подання позову саме у цій справі (як то участь у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, тривала хвороба (перебування на стаціонарному лікуванні), неможливість звернутися до відповідача щодо отримання відповідної інформації (доказів) з приводу нарахованих коштів, тощо).
Відтак, такі доводи представника позивача суд також оцінює критично.
За таких обставин, з урахуванням зазначеного, вказані представником позивача причини пропуску строку звернення з позовом до суду не приймаються судом до уваги, а тому, зазначені у заяві підстави не можуть бути розцінені поважними.
Будь-яких інших заяв у порядку усунення недоліків позовної заяви ні представником позивача, ні позивачем подано до суду, станом на сьогодні, не було.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою (ч. 6 ст. 121 КАС України).
З метою забезпечення права позивача на доступ до суду, суд вважає за необхідне продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою суду від 02.02.2023, на 5 днів з дня отримання даної ухвали суду, та зобов`язати позивача надати суду заяву про поновлення строку на звернення з позовом до суду із зазначенням в ній інших підстав для поновлення строку з наданням доказів на підтвердження обставин, вказаних у такій заяві.
Керуючись ст. 118, 121, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху від 02.02.2023, на 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали, та зобов`язати позивача надати суду заяву про поновлення строку на звернення з позовом до суду із зазначенням в ній інших підстав для поновлення строку з наданням доказів на підтвердження обставин, вказаних у такій заяві.
У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде повернута позивачу.
Копію даної ухвали направити особі, що звернулась з позовною заявою.
Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Г. Шевченко