Справа № 357/11475/22
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/357/27/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Біла Церква, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Батальйону УПП роти №1 Батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Ткаченко Людмили Володимирівни, Батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 30.09.2022 року інспектором батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області лейтенантом поліції Ткаченко Л.В. було прийнято постанову /серії ЕАР № 5960941 від 30.09.2022 року/ про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП України, якою позивача піддано штрафу в розмірі 20400 грн.

Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки 30.09.2022 року він автомобілем не керував, бо знаходився на лікуванні в КНП КОР «Київський обласний онкологічний диспансер», в період з 08.09.2022 по 12.10.2022р., а тому фізично не міг перебувати у м.Біла Церква і керувати своїм транспортним засобом. 30.09.2022 року його автомобілем керувала ОСОБА_2 , дружина позивача. Про існування даної постанови позивач дізнався 29.11.2022 року з постанови про відкриття виконавчого провадження, яка винесена 11.11.2022 року державним виконавцем відділу ДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Пилипенко Т.В., а отримав позивач постанову 01.12.2022 року. Позивач, вважає, що у працівників поліції були вiдсутнi належні та достатнi докази для прийняття рішення про притягнення позивача до адмiнiстративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а тому постанова є протиправною і необґрунтованою, та як наслідок, підлягає скасуванню, а справа про притягнення до адміністративної відповідальності - закриттю.

Ухвалою судді від 16.12.2022 року відкрито провадження у зазначеній справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами ст.286 КАС України з повідомленням учасників справи відповідно до ст.268 КАС (а.с.18-19).

Ухвалою судді від 16.12.2022 року було залучено до участі у справі, у якості співвідповідача - Батальйон патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області (а.с.21-22).

13.01.2023 року представник відповідача направив відзив на позов.

17.01.2023 року представник відповідача Гітченко О.П. засобами електронного зв`язку направив суду клопотання про долучення доказів по справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача, адвокат Бойко І.Ю., в судовому засіданні позов підтримала.

Представник відповідачів Гітченко О.П. та відповідач Ткаченко Л.В. , яка на підставі ст. 93 КАС України була допитана судом в якості свідка, позов не визнали.

Заслухавши позицію учасників судового процесу, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Предметом спору даної справи є оскарження постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому, згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України справа підсудна місцевому загальному суду, як адміністративному.

В главі 11 «Особливості позовного провадження в окремих адміністративних справах» розділу II «Позовне провадження» КАС України, регламентує розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Kia Carens» д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ на ім`я ОСОБА_1 (а.с.8)

Судом встановлено, що 30.09.2022 року інспектор батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області лейтенант поліції Ткаченко Л.В. винесла постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАР № 5960941 від 30.09.2022 року. Даною постановою позивача піддано штрафу в розмірі 20 400 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Оригінал даної постанови ЕАР № 5960941 було оглянуто в судовому засіданні, а копія постанови приєднана до матеріалів справи (а.с.56-57).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 30.09.2022 року об 14 год.31 хв. в м.Біла Церква по вул. Таращанська, 133А, керував транспортним засобом «Kia Carens» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування.

Судом встановлено, що дана постанова була вручена позивачу в день її складання, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в графі 8 і 9 (а.с.57).

Згідно Акту вилучення посвідчення водія від 30.09.2022 року інспектор БПП Ткаченко Л.В. , одночасно зі складанням постанови серія ЕАР № 5960941, вилучила у позивача посвідчення водія у зв`язку з виконанням постанови суду у справі № 357/3505/22 (а.с.42)

Встановлено, що Білоцерківський міськрайонний суд своєю постановою від 14.06.2022 р., у справі № 357/3505/22, 3/357/2422/22, визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддав адміністративному стягненню у вигляді штрафу 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Дана постанова набрала законної сили 24.06.2022року.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Сторона позивача в обґрунтування своїх позовних вимог, стверджує, що позивач не керував своїм автомобілем 30.09.2022 року по вул.Таращанська,133А в м. Біла Церква, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні в КНП КОР «Київський обласний онкологічний диспансер», а тому не міг вчинити ніякого адміністративного правопорушення.

Представник позивача в судовому засіданні ствердила, що автомобілем «Kia Carens» д.н.з. НОМЕР_1 , 30.09.2022 року керувала дружина позивача, ОСОБА_2 .

Суд задовольнив клопотання сторони позивача про допит в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , але в судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася та представник позивача адвокат Бойко І.Ю. зняла клопотання про допит свідка.

Матеріали справи містять копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення ОСОБА_1 від 08.09.2022 року, з зазначенням дати госпіталізації 08.09.2022р. та датою вибуття із стаціонару 12.10.2022; копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення ОСОБА_1 від 24.11.2022 року; копію довідки МСЕК серія АВ №1088997 від 24.10.2022 року (а.с.4,6,7).

З відзиву на позов слідує, що 30.09.2022р. патрулюючи містом Біла Церква, поліцейські зупинили транспортний засіб KIA СARENS та під час перевірки документів було встановлено, що водій ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі 357/3505/22 від 14.06.2022. На водія були складені адміністративні матеріали за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Відповідач стверджує, що за кермом автомобіля «Kia Carens» д.н.з. НОМЕР_1 був позивач, в якого вилучили в цей день посвідчення водія, та склали постанову про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 126 КУпАП. Одночасно, відповідач зазначив, що надана позивачем виписка із медичної карти стаціонарного хворого, ніяким чином не спростовує того факту, що він 30.09.2022р. міг керувати в м. Біла Церква своїм транспортним засобом.

Представник відповідачів в судовому засіданні зазначив, що у відповідності до наказу МВС № 1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» /п. 8.3.1/ строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА , становить - 30 діб, у зв`язку з цим відеозапис події відсутній. Також повідомили, що у зв`язку із війною та військовим станом в державі, будь які інші відео фіксації обставин події не велися. У відзиві зазначено, що відповідач при розгляді адміністративної справи дотримався всіх вимог та порядку, роз`яснив позивачу права, пояснив причину і підставу зупинки. У присутності позивача було винесено постанову, було роз`яснено порядок оскарження цієї постанови та наслідки її невиконання. Відповідач зазначає, що під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі та у межах встановлених п. 2 ч. 1 ст. 32, ст. 35 Закону, ст. 222,245,251,252,278,279 КУпАП, положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Допитана в судовому засіданні, згідно ст. 93 КАС України, в якості свідка, відповідач лейтенант поліції Ткаченко Людмила Володимирівна , суду показала, що 30.09.2022 року ОСОБА_1 кермував автомобілем «Kia Carens» д.н.з. НОМЕР_1 , при перевірці його документів, було виявлено відсутність посвідчення водія. ОСОБА_1 повідомив, що посвідчення підвезе його дружина. Поліцейська чекала документа, але провіривши по базі даних, що позивач позбавлений права керування ТЗ, було прийнято рішення про відібрання посвідчення водія, яке привезла дружина позивача. ОСОБА_1 сильно хвилювався, із складеною постановою погоджувався, розписався в постанові та отримав свій примірник. Вся подія була зафіксована на відео, але термін зберігання відеозапису скінчився, тому надати його свідок не може.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За невиконання вимог пунктів 2.1 Правил дорожнього руху передбачена адміністративна відповідальність згідно з частино четвертою статті 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон)...;

Приписами пункту 2.4 Правил дорожнього руху України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а)пред`явити для перевірки документи, зазначені впункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті, 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею 9 КУпАП визначено поняття адміністративного правопорушення та зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 90 КАС України, ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, винесена відповідачем постанова розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали, протоколом про адміністративне правопорушення т. і.), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показниками технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що станом на 30.09.2022 року позивач був позбавлений права керування ТЗ. Однак, факт керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджено показами свідка Ткаченко Л.В. та врученням 30.09.2022 року позивачу копії постанови /серія ЕАР № 5960941 від 30.09.2022 р./, де позивач засвідчив своїм підписом факт роз`яснення прав, порядку та строків оскарження постанови та отримання примірника постанови.

Позивач та його представник в процесі розгляду даної справи не спростували доказів сторони відповідача, щодо отримання позивачем особисто, під підпис постанови, яку він наразі оскаржує. Позивач не довів обставин на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, зокрема, є недоведеним факт керування 30.09.2022р. іншою особою автомобілем«Kia Carens» д.н.з. НОМЕР_1 . Адвокат Бойко І.Ю. відмовилася від допиту свідка ОСОБА_2 .

Також, позивач не спростував в належний спосіб факту вилучення в нього 30.09.2022 року посвідчення водія. Суд критично оцінює твердження представника позивача, що посвідчення водія ОСОБА_1 було вилучено в іншої особи, а не у самого ОСОБА_1 . Отже, позивачем не надано жодного доказу в підтвердження його позиції у даній справі.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 25 червня 2020 року по справі № 520/2261/19, визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, суд вважає, що обставини адміністративного правопорушення, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають дійсності, а тому суд вважає, що у діях позивача на час розгляду справи наявні подія і склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення (ч.3 ст. 286 КАС України).

Під час судового розгляду стороною відповідачем були надані належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення позивачем, спростовано твердження останнього про його не винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП, а тому суд вважає, що рішення відповідача під час накладення адміністративного стягнення щодо позивача прийнято без порушення вимог ст. 2 КАС України, що в свою чергу є підставою для залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 77, 242-246, 250, 255, 262, 286, 295 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Батальйону УПП роти №1 Батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Ткаченко Людмили Володимирівни, Батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційні скарги на судове рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів.

Рішення надруковано 13.02.2023 року в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. Я. Ярмола