Справа № 160/8992/22
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2022 року Справа № 160/8992/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
28.06.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферст Груп» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №579-п від 01.02.2022.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.08.2022 означений адміністративний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено останню до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 06.09.2022 о 10:30 год.
В судовому засіданні представник позивача підтримав аргументи, викладені в адміністративному позові та просив задовольнити позовні вимоги повністю шляхом визнання протиправним та скасування оскарженого наказу.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив у їх задоволенні відмовити з підстав, зазначених у відзиві на адміністративний позов.
Останнє судове засідання у справі відбулось 16.12.2022. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
На підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.
Дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Основним видом економічної діяльності позивача за КВЕД є 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення.
У з в`язку з включенням до плану-графіку проведення документальних перевірок на 2019 рік на підставі наказів ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 04.01.2019 №43-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Ферст Груп» та від 10.01.2019 №145-п «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС від 04.01.2019 №43-п, наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 19.09.2019 №427-п «Про внесення змін до наказів ГУ ДФС від 04.01.2019 №43-п та від 10.01.2019 №145-п» за період діяльності з 02.11.2017 по 30.09.2018.
Відповідачем в допуску до проведення перевірки було відмовлено, про що вчинено відповідний запис представником позивача у направленнях на перевірку та складено акт від 23.09.2019 «Про відмову в допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки ТOB «Ферст Груп», один екземпляр якого вручено представникові відповідача під підпис.
Причиною відмови в допуску до проведення перевірки в акті зазначено, що відмова пов`язана з відсутністю підстав для проведення перевірки та оскарженням наказу в судовому порядку.
Натомість, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 у справі №160/909/19 у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферст Груп» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 04.01.2019 №43-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Ферст Груп», відмовлено. Рішення набрало законної сили 28.08.2019. Постановою Верховного Суду від 05.11.2019 судові рішення по справі №160/909/19 залишені без змін.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі №160/9236/19 у задоволені позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферст Груп» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про скасування наказу від 19.09.2019 №427-п «Про внесення змін до наказів ГУ ДФС від 04.01.2019 №43-п та від 10.01.2019 №145-п», відмовлено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 апеляційна скарга ТОВ «Ферст Груп» залишена без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 залишено без змін.

Відповідачем у відзиві на адміністративний позов зазначено, що на час прийняття постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 у справі №160/909/19 сплинув строк початку перевірки та строк самої перевірки.

Враховуючи, що постанова набрала чинності, ГУ ДПС у Дніпропетровській області було внесено зміни до наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 04.01.2019 №43-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Ферст Груп» та видано наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №427-п від 19.09.2019 «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС від 04.01.2019 №43-п». Тобто, наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області №427-п від 19.09.2019 перенесено терміни документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Ферст Груп»», яку було призначено наказом від 04.01.2019 №43-п.

Пунктом 77.4. ст. 77 ПК України встановлено, що про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 ПК України, згідно плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік та наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 16.03.2021 №1266-п «Про внесення змін до наказів ГУ ДФС від 04.01.2019 №43-п та від 10.01.2019 №145-п» з 29.03.2021, у зв`язку з визнанням правомірним наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 16.03.2021 №1266-п «Про внесення змін до наказів ГУ ДФС від 04.01.2019 №43-п та від 10.01.2019 №145-л» згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2021, яке набрало чинності на підставі ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2021, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області заплановано проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Ферст Груп» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період діяльності з 02.11.2017 по 30.09.2018 тривалістю 10 робочих днів.

На підставі п. 191.1 ст. 191, п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82, п. 522 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України та наказів від 04.01.2019 №43-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Ферст Груп», від 10.01.2019 №145-п «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС від 04.01.2019 №43-п», постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 по справі №160/9236/19, постанови КМУ від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», наказу від 16.03.2021 №1266-п «Про внесення змін до наказів ГУ ДФС від 04.01.2019 №43-п та від 10.01.2019 №145-п», рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2021, яке набрало чинності на підставі ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2021 та наказу від 01.02.2022 №579-п «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 16.03.2021 №1266-п«Про внесення змін до наказів ГУ ДФС від 04.01.2019 №43-п та від 10.01.2019 №145-п» ГУ ДПС у Дніпропетровській області позивачу видано направлення на перевірку від 02.02.2022 №451 про проведення з 16.02.2022 документальну планову виїзну перевірку останнього тривалістю 10 робочих днів.

Натомість, 16.02.2022 представником позивача адвокатом Шваб О.В. ГУ ДПС у Дніпропетровській області до перевірки не допущено з причин проведення перевірки працівниками неналежного територіального підрозділу ДПС, про що зроблено запис в зазначеному направленні.

На підставі п. 191.1 ст. 191, п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82, п. 522 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України та наказів від 04.01.2019 №43-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Ферст Груп», від 10.01.2019 №145-п «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС від 04.01.2019 №43-п», постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 по справі №160/9236/19, постанови КМУ від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», наказу від 16.03.2021 №1266-п «Про внесення змін до наказів ГУ ДФС від 04.01.2019 №43-п та від 10.01.2019 №145-п», рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2021, яке набрало чинності на підставі ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2021 та наказу від 01.02.2022 №579-п «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 16.03.2021 №1266-п«Про внесення змін до наказів ГУ ДФС від 04.01.2019 №43-п та від 10.01.2019 №145-п» ГУ ДПС у Дніпропетровській області позивачу видано направлення на перевірку від 02.02.2022 №453 про проведення з 16.02.2022 документальну планову виїзну перевірку останнього тривалістю 10 робочих днів.

Натомість, 16.02.2022 представником позивача адвокатом Шваб О.В. ГУ ДПС у Дніпропетровській області до перевірки не допущено з причин проведення перевірки працівниками неналежного територіального підрозділу ДПС, про що зроблено запис в зазначеному направленні.

В результаті зазначеного, ГУ ДПС у Дніпропетровській області був складений акт від 16.02.2022 №283/04-36-08-03/41701663 «Про відмову в допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Ферст Груп» ()», один екземпляр якого вручено представникові позивача під підпис.

Таким чином, не погоджуючись із правомірністю прийнятого Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області наказу №579-п від 01.02.2022 та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім не частіше ніж раз на два календарних роки, високим не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Внесення змін до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік допускається не частіше одного разу в першому та одного разу в другому кварталі такого року, крім випадків коли зміни пов`язані із змінами найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок.

Документальна перевірка платника податків, який був включений до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік внаслідок внесення змін у такому році (інших ніж зміни найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок), може бути розпочата не раніше 1 липня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у першому кварталі такого року і не раніше 1 жовтня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у другому кварталі такого року.

Оновлений план-графік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 числа останнього місяця кварталу (у випадках змін найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок до 30 числа місяця, що передує місяцю, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки).

Платники податків юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 44 підрозділу 4 розділу XX Перехідні положення цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45,49,50,51,57 цього Кодексу.

Забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам податку з доходів фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

У разі планування перевірок одного й того самого платника податків контролюючими органами та органами державного фінансового контролю у звітному періоді такі перевірки проводяться зазначеними органами одночасно. Порядок координації проведення таких перевірок та залучення до перевірок інших органів, передбачених законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Щодо проведення перевірки працівниками Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, суд зазначає таке.

Податковий орган діяв на підставі наказу ДПС України від 04.09.2020 №470 (зі змінами та доповненнями, внесеними наказом ДІІС від 30.07.2021 №729) «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків».

При організації та проведенні документальних перевірок платників податків, які у зв`язку зі зміною місцезнаходження (податкової адреси) переводяться на обслуговування з одного органу ДПС до іншого, слід враховувати вимоги щодо необхідності завершення територіальним органом ДПС за попереднім місцем обліку процедур адміністрування податків і зборів.

Тому, якщо органом ДПС за попереднім місцем обліку була розпочата документальна перевірка платника податків, такий орган забезпечує завершення процедури адміністрування в частині закінчення цієї документальної перевірки та узгодження сум грошових зобов`язань за її результатами.

При цьому, слід врахувати, що відповідно до пп. 1.2.1 п. 1.2 розділу І Методичних рекомендацій за письмовим дорученням (погодженням) керівників відповідних структурних підрозділів Державної податкової служби України такі перевірки можуть проводитись із додатковим залученням працівників інших територіальних органів ДПС, у тому числі за новим місцезнаходженням платника податків.

Щодо нерозпочатих документальних позапланових перевірок таких платників податків, то, оскільки статтею 75 Кодексу визначено, зокрема, що документальна виїзна перевірка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка, такі перевірки доцільно проводити територіальним органам ДПС за основним місцем обліку зазначених платників податків на дату проведення перевірки.

З метою забезпечення належної взаємодії органів ДІІС при проведенні документальних планових перевірок платників податків, які переводяться на обслуговування з одного територіального органу ДПС до іншого, територіальний орган ДПС за основним місцем обліку платників податків, які включені до плану-графіка проведення документальних перевірок, забезпечує проведення моніторингу даних інформаційно-телекомунікаційних систем органів ДПС, Єдиного банку даних про платників податків юридичних осіб, Реєстру самозайнятих осіб та виявлення фактів зміни місцезнаходження таких платників і їх переходу на облік та обслуговування до іншого територіального органу ДПС та інформування такого органу ДПС у термін не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня граничного строку надсилання такому платнику податків повідомлення про проведення перевірки (у порядку, передбаченому пунктом 77.4 статті 77 ПК України), про необхідність вжиття таким територіальним органом ДПС заходів з організації та проведення планової документальної перевірки платника податків.

Територіальний орган ДПС за новим місцем обліку платника податків забезпечує інформування територіального органу ДПС за попереднім місцем обліку про вжиті заходи з організації перевірки у термін не пізніше 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання вищенаведеної інформації.

При організації у такому випадку планової документальної перевірки територіальним органом ДПС за новим місцем обліку цей орган забезпечує вжиття передбачених підпунктом 1.4.1 пункту 1.4 розділу І цих Методичних рекомендацій заходів щодо надсилання (вручення) платнику податків відповідно до вимог п. 77.4 ст. 77 ПК України повідомлення та копії наказу про проведення перевірки, та інформування органів державного контролю.

У випадку, якщо платнику податків органом ДПС за попереднім місцем обліку вже було вручено повідомлення та копію наказу про проведення цієї перевірки, таким органом можуть бути вжиті заходи щодо проведення такої перевірки. У разі необхідності, цим органом можуть бути у передбаченому пп. 1.2.1 п. 1.2 розділу І цих Методичних рекомендацій порядку залучені до цієї перевірки працівники інших територіальних органів ДПС, у тому числі, за новим місцезнаходженням платника податків.

Разом з тим, у разі якщо документальну планову перевірку платника податків, який змінив місце обліку, не було розпочато у зв`язку з недопуском платником податків до перевірки та оскарженням ним наказу на її проведення, то після завершення процедури оскарження на користь органу ДПС таку перевірку доцільно проводити органом ДПС, який видав наказ, що був предметом судового розгляду, із додатковим залученням (у разі необхідності) працівників інших територіальних органів ДПС, у тому числі за новим місцезнаходженням платника податків.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо правомірності проведення перевірки саме працівниками Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Щодо правомірності видання оскарженого наказу та проведення перевірки під час дії мораторію на проведення перевірок, суд зазначає таке.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-IX внесено зміни до ПК України, зокрема підрозділ 10 розділу XX Перехідні положення ПК України доповнено пунктом 52-2, яким установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:

- документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;

- документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

- фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

- обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

- обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18.03.2020 та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

На період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

11.03.2020 постановою Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України було встановлено карантин, строк дії якого продовжувався постановами Кабінету Міністрів України №239 від 25.03.2020 (до 24.04.2020), №291 від 22.04.2020 (до 11.05.2020), №343 від 04.05.2020 (до 22.05.2020), №392 від 20.05.2020 (до 22.06.2020), №500 від 17.06.2020 (до 31.07.2020), №641 від 22.07.2020 (до 31.08.2020), №760 від 26.08.2020 (до 31.10.2020), №956 від 13.10.2020 (до 31.12.2020), №1236 від 09.12.2020 (до 28.02.2021), №104 від 17.02.2021 (до 30.04.2021), №405 від 21.04.2021 (до 30.06.2021), №611 від 16.06.2021 (до 31.08.2021), №855 від 11.08.2021 (до 01.10.2021), №981 від 22.09.2021 (до 31.12.2021), №1336 від 15.12.2021 (до 31.03.2022), №229 від 23.02.2022 (до 31.05.2022), №630 від 27.05.2022 (до 31.08.2022) та №928 від 19.08.2022 (до 31.12.2022).

Отже, Кабінетом Міністрів України не приймалося рішення про завершення дії карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Проаналізувавши вищевказані норми, суд дійшов до висновку, що станом на дату прийняття наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №579-п від 01.02.2022, дія карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» не завершилась, а змін до ПК України щодо скасування мораторію на проведення документальних планових перевірок не вносилося.

Таким чином, на дату прийняття оскарженого наказу на території України був встановлений карантин з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та відповідно діяв мораторій на проведення документальних планових перевірок платників податків.

Абзацом 1 п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України передбачено встановлення мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Під дію мораторію, передбаченою вказаною нормою ПК України підпадають планові перевірки.

Отже, Кабінетом Міністрів України на момент прийняття спірного наказу не приймалося рішення про завершення дії карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а відтак діяв мораторій на проведення документальних планових перевірок платників податків.

Водночас, мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України (в редакції на момент винесення спірного наказу) та вказана норма в частині обмежень на проведення планових перевірок, була чинною, її дія не зупинялась.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 ПК України, зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Тобто, зміна приписів ПК України здійснюється виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строків, дії мораторію може бути здійснення виключно шляхом прямого внесення змін до ПК України.

Норма п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України в частині обмежень на проведення планових перевірок є чинною та наразі не скасована. Жодних змін до неї законодавцем не вносилось.

Щодо посилання відповідача у відзиві на позовну заяву у якості підстави для проведення перевірки на введення в дію постанови Кабінету Міністрів України №89 від 03.02.2021 «Про скорочення строку дії обмежень в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», за якою йому дозволено здійснювати документальні перевірки, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу, суд зазначає таке.

За загальним правилом вирішення колізій, передбаченим ч. 3 ст. 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно до п. 5.2 ст. 5 ПК України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України є нормою вищої юридичної сили, ніж постанова Кабінету Міністрів України №89 від 03.02.2021 і суперечить останній, тому, у відповідності до п. 5.2 ПК України, саме норми ПК України підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Змінити норми, встановлені ПК України, в тому числі і щодо зміни строків та компетенції проведення документальної планової виїзної перевірки можливо лише шляхом внесення відповідних змін до ПК України, як це передбачено п .2.1 ст. 2 ПК України.

Беручи до уваги той факт, що пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України є нормою вищої юридичної сили, ніж постанова Кабінету Міністрів України №89 від 03.02.2021, суд вважає, що за загальним правилом вирішення колізій, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України, а тому, у даному випадку, підлягають застосуванню саме норми ПК України.

Відтак, за наявності чинної норми пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України, прийняття наказу, наслідком та реалізацією якого є безпосереднє проведення перевірки тривалістю 20 робочих днів, у період дії карантину, є протиправним та таким, що суперечить вимогам податкового законодавства.

Вказана правова позиція суду викладена у поставі Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №420/12859/21.

Отже, змінити норми, встановлені ПК України, в тому числі і щодо зміни строків та компетенції проведення документальної планової виїзної перевірки можливо лише шляхом внесення відповідних змін до ПК України, як це передбачено п. 2.1 ст. 2 ПК України.

Такої ж позиції дотримувався Окружний адміністративний суд м. Києва, який за позовом ТОВ «Промметсплав» до Кабінету Міністрів України, визнав постанову Кабінету Міністрів України №89 від 03.02.2021 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» протиправною та нечинною (рішення суду від 26.01.2022 у справі №640/18314/21).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 у справі №160/18314/21 апеляційні скарги Кабінету Міністрів України та Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2022, залишені без задоволення. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2022 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промметсплав» до Кабінету Міністрів України, треті особи Міністерство фінансів України, Державна податкова служба України, про визнання протиправною та нечинною постанови від 03.02.2021 №89, залишено без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст. 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і в ч. 1 ст. 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

Пунктом 19 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 №9-рп/2008 в справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Вказана правова позиція суду висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №816/228/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що у спірних правовідносинах документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферст Груп», згідно наказу проведена не була.

Доказів протилежного сторонами до матеріалів справи не надано.

Відтак, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, обрав ефективний спосіб захисту свого права.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 01.02.2022 №579-п «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 16.03.2021 №1266-п «Про внесення змін до наказів ГУ ДФС від 04.01.2019 №43-п та від 10.01.2019 №145-п» винесений із порушенням положень податкового законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не було доведено правомірності та обґрунтованості прийнятого контролюючими органом наказу.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферст Груп» про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 01.02.2022 №579-п «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 16.03.2021 №1266-п «Про внесення змін до наказів ГУ ДФС від 04.01.2019 №43-п та від 10.01.2019 №145-п» є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі сумі 12405,00 грн., згідно оригіналу платіжного документа №0.0..1 від 23.06.2022.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» №1928-ІХ від 02.12.2021, прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено з 1 січня в розмірі 2481,00 грн.

За приписами статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (тобто, 2481,00 грн.).

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2480,00 грн., а зайво сплачений судовий збір у розмірі 9924,00 грн. необхідно повернути позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-78, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферст Груп» (м. Запоріжжя, вул. Гребельна, буд. 5, 69096; ідентифікаційний код юридичної особи 41701663) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код юридичної особи 44118658) про визнання протиправним та скасування наказу, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 01.02.2022 №579-п «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 16.03.2021 №1266-п «Про внесення змін до наказів ГУ ДФС від 04.01.2019 №43-п та від 10.01.2019 №145-п».

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферст Груп» (м. Запоріжжя, вул. Гребельна, буд. 5, 69096; ідентифікаційний код юридичної особи 41701663) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код юридичної особи 44118658).

Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферст Груп» (м. Запоріжжя, вул. Гребельна, буд. 5, 69096; ідентифікаційний код юридичної особи 41701663) зайво сплачений судовий збір у розмірі 9924 (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп., згідно платіжного документа №0.0..1 від 23.06.2022.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 16.12.2022.

Суддя О.В. Царікова