Справа № 160/2073/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2023-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 лютого 2023 року Справа 160/2073/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченко А.В., перевіривши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Дніпроазот» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2023 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича, яка виразилась у невинесенні постанови про відновлення виконавчого провадження № 60641702.

- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича винести постанову про відновлення виконавчого провадження №60641702.

У позовних вимогах позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до п.п.3 та 6 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.160, 161, 172 КАС України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Також, відповідно до п.5 ч.1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч.6 ст.161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частиною 1 ст.122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.1 ст.287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст.287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Отже, у розумінні приписів ч.2 ст.287 КАС України у визначенні моменту і виникнення права на позов щодо оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця має значення не лише коли особа дізналася про факт порушення свого права, а й коли саме вона повинна була дізнатись про це.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича у невинесенні постанови про відновлення виконавчого провадження №60641702.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на звернення позивача від 06.12.2022 р., листом від 26.12.2022 р. №122495//20.1 повідомлено, що питання про відновлення виконавчого провадження буде вирішено після розгляду справи №160/3884/22 в Верховному Суді.

Крім того, як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідно до штампу АТ «Дніпроазот» проставлена відмітка про отримання листа Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 12.01.2023 р. вх.12.

Водночас, з цими позовними вимогами позивач звернувся до суду лише 01.02.2023 (згідно із штрих кодом на конверті), тобто із пропуском строку звернення до суду, встановленого приписами ч.2 ст.287 КАС України.

Разом з цим, у позовних вимогах позивачем заявлено клопотання, в якому просить суд поновити строк звернення до суду із цією позовною заявою. В обґрунтування поважності причин пропуску строку зазначає, що 12.01.2023 р. на адресу АТ «ДНІПРОАЗОТ» надійшов лист Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.12.2022 р. № 122495//20.1. Проте, строк на оскарження бездіяльності державного виконавця позивачем був пропущений з поважних підстав, оскільки, у зв`язку із військовою агресією АТ «Дніпроазот» позбулося можливості безпечно та належним чином забезпечувати власну виробничо-господарську діяльність необхідними ресурсами і матеріалами та перспектива відновлення такого забезпечення найближчим часом не вбачається. Враховуючи виниклі негативні, форс-мажорні обставини, наявність цілозмінних простоїв у структурних підрозділах, беручи до уваги наявні факти ураження об`єктів інфраструктури України, суттєвий ризик та небезпеку заподіяння при продовженні виробничих процесів в умовах військових дій непоправної шкоди навколишньому природному середовищу, працівникам та обладнанню підприємства, населенню міста та області, а також з метою недопущення аварійних ситуацій, які можуть призвести до техногенної катастрофи, АТ «Дніпроазот» видано наказ від 25.02.2022 р. № 198 «Про простій в АТ «Дніпроазат», яким затверджено Акт про простій у структурних підрозділах АТ «ДНІПРОАЗОТ» від 25.02.2022 р. У зв`язку із цим, більшість працівників АТ «Дніпроазат», у тому числі юридичної служби, знаходяться у простої, окремі працівники - у відпустці без збереження заробітної плати на період воєнного стану, деякі мобілізовані, а інші виконують свої обов`язки на дистанційній основі, що також унеможливило постійний моніторинг з винесення постанов державними виконавцями в Автоматизованій системі виконавчого провадження, і є обґрунтованою причиною для поновлення строку на оскарження бездіяльності державного виконавця.

Проте, такі доводи позивача в обґрунтування причин пропуску строку суд вважає не поважними, з огляду на таке.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У розумінні положення ст.287 КАС України законом визначений спеціальний строк звернення до суду у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності, зокрема державного виконавця, та початок строку звернення визначено альтернативно - це день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення.

При цьому, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом, підтверджені відповідними належними доказами.

В обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду із позовом про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича, яка виразилась у невинесенні постанови про відновлення виконавчого провадження № 60641702, позивач у заяві про поновлення строку зазначає, що у зв`язку із військовою агресією АТ «Дніпроазот» позбулося можливості безпечно та належним чином забезпечувати власну виробничо-господарську діяльність. Таким чином, з метою недопущення аварійних ситуацій, які можуть призвести до техногенної катастрофи, АТ «Дніпроазот» видано наказ від 25.02.2022 р. № 198 «Про простій в АТ «Дніпроазат», яким затверджено Акт про простій у структурних підрозділах АТ «ДНІПРОАЗОТ» від 25.02.2022 р.

Проте, наказ від 25.02.2022 р. № 198 «Про простій в АТ «Дніпроазат» позивач до матеріалів справи не надав.

Суд звертає увагу, що за загальним правилом, введення воєнного стану може визнаватись поважною причиною пропуску строку, як на причину поважності строку пропуску звернення до суду.

На думку суду, необхідно утриматися від такого безумовного висновку та враховувати обставини пропуску строку у їх сукупності, оскільки факт збройної агресії проти України, введення воєнного стану може не бути безумовно поважною підставою для поновлення строку абсолютно в усіх випадках. Належить врахувати, що навіть в умовах воєнного стану існують випадки, коли, фактично, відсутні об`єктивно непереборні обставини, які створили істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Для визначення поважності цієї підстави у кожному конкретному випадку належить брати до уваги територіальне місцезнаходження суду, порядок функціонування суду, хід бойових дій, наявність в конкретної фактичної можливості своєчасно звернутися до суду.

Крім того, за приписами статті 60-2 Кодексу законів про працю дистанційна робота - це форма організації праці, за якої робота виконується працівником поза робочими приміщеннями чи територією роботодавця, в будь-якому місці за вибором працівника та з використанням інформаційно-комунікаційних технологій.

При дистанційній роботі працівник розподіляє робочий час на власний розсуд, на нього не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку, якщо інше не визначено трудовим договором. При цьому загальна тривалість робочого часу не може перевищувати норм, передбачених статтями 50 і 51 цього Кодексу.

На час загрози поширення епідемії, пандемії, необхідності самоізоляції працівника у випадках, встановлених законодавством, та/або у разі виникнення загрози збройної агресії, надзвичайної ситуації техногенного, природного чи іншого характеру дистанційна робота може запроваджуватися наказом (розпорядженням) роботодавця без обов`язкового укладення трудового договору про дистанційну роботу в письмовій формі. З таким наказом (розпорядженням) працівник ознайомлюється протягом двох днів з дня його прийняття, але до запровадження дистанційної роботи. У такому разі норми частини третьої статті 32 цього Кодексу не застосовуються.

Отже, зміст наведеної норми свідчить про те, що дистанційна робота - це форма організації праці, за якої робота виконується працівником поза робочими приміщеннями чи територією власника або уповноваженого ним органу, в будь-якому місці за вибором працівника та з використанням інформаційно-комунікаційних технологій.

Переведення працівників підприємства в режим дистанційної роботи не нівелює обов`язку працівників підприємства належним чином виконувати передбачений обсяг функцій і фактично є питанням організації внутрішніх робочих процесів.

Також, в матеріалах справи відсутні докази перебування працівників у відпустці без збереження заробітної плати на період воєнного стану та перебування працівників у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а тому відсутні докази, що позивач був позбавлений можливості звернутись вчасно звернутись до суду та подати позов.

Причин, які об`єктивно унеможливили вчасне звернення до суду не надано та не обґрунтовано.

Враховуючи зазначене, позивачем не надано доказів та не наведено обставин, які б підтверджували наявність об`єктивно непереборних, незалежних від волевиявлення особи та пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами причин для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Таким чином, позивачу необхідно надати заяву про поновлення строку для звернення до суду, вказавши в ній підстави його пропуску з доказами поважності цих причин.

Частиною 1 статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.160, 161, 169 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Дніпроазот» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме: надати заяву про поновлення строку для звернення до суду, вказавши в ній підстави його пропуску з доказами поважності цих причин.

Відповідно до ст.256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Савченко