Справа № 160/7926/20
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2021 року Справа № 160/7926/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом з вимогами до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідач) про визнання протиправними:
Позивач вважає, що при проведенні перевірки контролюючим органом не дотримано порядку призначення позапланової перевірки, передбаченої податковим кодексом. А саме: позивач зазначає, що ані у лютому, ані в березні 2019 року ним не отримувалось будь-яке повідомлення про проведення перевірки, також не направлявся наказ щодо проведення перевірки та повідомлення про дату початку і місце проведення, та про необхідність з`явитись для підписання акту перевірки.
Разом з тим, позивач вважає, що відповідачем протиправно не взято до уваги при проведенні перевірки та винесенні оспорюваних податкових повідомлень-рішень положення п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України (далі ПК України), який доповнено згідно Закону України № 909-VIII від 24.12.2015 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році".
Отже, позивач вважає, що оскільки договір з банком був укладений у 2008 році, а списання прощеної суми банком було проведено 16.06.2016 року, то у нього взагалі не виникло зобов`язання по включенню прощеної суми до оподатковуваного доходу і необхідності декларування такого доходу до 01.05.2018 року.
Тому позивач вважає прийняті податкові повідомлення-рішення протиправними і оскаржує їх в судовому порядку.
Ухвалами суду позовну заяву залишено без руху для усунення виявлених недоліків позову.

Позивачем виконано вимоги ухвал суду.

Ухвалою суду від 17.11.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, відкрито провадження у справі.

Від відповідача надійшов відзив на позов разом з клопотанням про заміну сторони по справі на належного відповідача.

Ухвалою суду від 29.03.2021 року здійснено заміну відповідача по справі ГУ ДФС у Дніпропетровській області, на належного відповідача ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

В обгрунтування своїх заперечень відповідач посилається на наступне.

В ході здійснення аналізу податкової інформації та відповідно п.74.1, п.74.3 ст.74 ПК України встановлено, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків у періоді з 01.01.2017 по 31.12.2017 банківською установою ПАТ «УкрСиббанк» () нараховано дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) фізичній особі ОСОБА_2 в розмірі 539'180грн. 55коп.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області на адресу громадянина ОСОБА_2 було направлено листа від 28.07.2018 №2238/10/04-36-13-14 про обов`язок надання річної декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік у зв`язку з отриманням доходу як додаткове благо за ознакою « 126», який отримано особисто фізичною особою ОСОБА_2 28.02.2018. На дату складання акту документальної позапланової перевірки громадянин ОСОБА_2 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік також не надав.

Копія наказу №622-п від 01.02.2019 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 " надіслана на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення у порядку, визначеному ст.42 Податкового кодексу України.

Відповідно до порядку визначеного ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

При цьому, відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 18.07.2019 у справі №0440/5993/18.

На запит ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 31.05.2018 №30869/10/04-36-13-14 від ПАТ «УкрСиббанк» () надійшов лист від 12.11.2018 №14.2-02/64605 «Про надання інформації» (вхідний №41789/10 від 19.11.2018), де зазначено про виконання банком всіх функцій податкового агента відповідно до вимог чинного податкового законодавства та підтверджено інформацію по сумі виплачених (нарахованих доходів на користь фізичних осіб, перелік яких наведений у листі, що в 2017 р. у повному обсязі відображено у Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичними особам і сум утриманого податку (форми №1ДФ) за ознакою доходу « 126».

Банк у своїй відповіді зазначив, що доходи нараховані у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) згідно вимог пп.164.2.17 «д» п.164.2 ст.164 ПКУ та включенням суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1 ДФ. Відповідно до пп.164.2.17 «д» п.164.2 ст.164 ПК України боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річний податковій декларації.

Також у повідомленні про анулювання боргу (в порядку пп.«д» 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПКУ) вихідний №24-1-6-/45 від 16.06.2017, яке надійшло разом з відповіддю ПАТ «УкрСиббанк» та отримане під підпис фізичною особою ОСОБА_2 16.06.2017, повідомлено останнього про здійснення списання кредитної заборгованості на суму 539'180грн. 55коп., яку банком включено до податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них доходу (форма №1-ДФ) за II квартал 2017 року за ознакою доходу « 126» (додаткове благо).

З посиланням на пп."а" п.176.1 ст.176 ПК України, відповідач стверджує про обов`язок платників податку подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Відтак, в порушення пп.164.2.17 (д) п.164.2 ст.164 та з урахуванням пп.165.1.55 п.165.1 ст.165, п.167.1 ст.167 ПК України за наслідками перевірки позивача у зв`язку з отриманням у II кварталі 2017 році 539'180грн. 55коп. як додаткове благо у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом, донараховано податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 96'908грн. 50коп., а саме:

539'180,55 - 800,00 = 538'380грн. 55коп.

538380,55 х 18% = 96'908грн. 50коп.

Згідно пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування.

Отже, військовий збір, донарахований позивачу за результатами перевірки, становить 8'075грн. 71коп. (538'380,55 х 1,5 %).

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши наявні докази, при розгляді справи суд виходить з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка, фізичної особи з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 р., результати якої оформлені актом від 18.03.2019 р. №13472/04-36-13-04/ НОМЕР_1 , строк проведення перевірки з 13.03.2019 р. по 15.03.2019 р.

З матеріалів перевірки вбачається, що згідно з відомостями центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, у періоді з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 отримано доходи від АТ «УкрСиббанк» () в розмірі 539'180грн. 55коп. у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126), які згідно абз.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України підлягають включенню до загального річного оподатковуваного доходу та відображенню в річній податковій декларації про майновий стан і доходи.

ГУ ДФС у Дніпропетровській області на адресу ОСОБА_1 надіслано лист від 28.07.2018 №2238/04-36-13-14 про обов`язок надати річну декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік у зв`язку з отриманням доходу як додаткове благо за ознакою « 126», який отримано особисто ОСОБА_1 . Проте, на дату складання акту документальної позапланової перевірки позивач податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 р. не подав.

На запит ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 31.05.2018 р. №30869/10/04-36-13-14 від ПАТ «УкрСиббанк» () надійшов лист від 12.11.2018 р. №14.2-02/64605 «Про надання інформації» разом з копією про анулювання боргу від 16.06.2017 р. №24-1-61/45.

Відповідно до отриманої інформації, ПАТ «УкрСиббанк» () здійснив списання основної суми кредитної заборгованості фізичній особі ОСОБА_1 у сумі 539'180грн. 55коп., повідомивши боржника у відповідності до п.п.164.2.17 (д) п.164.2 ст.164 ПК України, чинного на момент списання кредиту заборгованості боржника, повідомленням про анулювання боргу шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто.

Основна сума анульованої кредитної заборгованості фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі 539'180грн. 55коп. була включена AT «УкрСиббанк» до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них доходу (форма №1-ДФ) за II квартал 2017 р. за ознакою доходу « 126» (додаткове благо). Згідно відомостей центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів із сум доходу, отриманого фізичною особою ОСОБА_1 від AT «УкрСиббанк» у розмірі 539'180грн. 55коп., податок з доходів фізичних осіб у джерела виплат, не нараховувався та до бюджету не сплачувався.

Згідно з висновками означеного акта, перевіркою встановлені порушення:

пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176 ПК України внаслідок неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік;

абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 з урахуванням норм пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 розділу IV ПК України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді основної суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом у результаті, чого донараховано податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 96'908грн. 50коп.;

пп.1.2, пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді основної суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом у результаті чого донараховано військовий, збір за 2017 рік в розмірі 8'075грн. 71коп.

Встановлені порушення мали наслідком прийняття:

- податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 01.04.2019 р. № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, а саме: позивача зобов`язано сплатити суму податку у розмірі 96'908грн. 50коп. та застосовано штрафні санкції в розмірі 24'227грн. 13коп.;

- податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 01.04.2019 р. № про збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати військового збору, а саме: зобов`язано позивача сплатити суму податку у розмірі 8'075грн. 71коп. та застосовано штрафні санкції в розмірі 2'018грн. 93коп.;

- податкового повідомлення-рішення форми «ПС» від 01.04.2019 р. № про застосування штрафу внаслідок неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, а саме: зобов`язано позивача сплатити суму штрафу у розмірі 170грн. 00коп.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Відповідно до пп.162.1.3 п.162.1 ст.162 ПК України платником податку є, зокрема, податковий агент.

Згідно п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 № 909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016, пункт 165.1 статті 165 ПК України було доповнено підпунктом 165.1.59, згідно з яким до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

Пунктом 4.5 статті 4 Податкового кодексу України визначено, що при встановленні або розширенні існуючих податкових пільг такі пільги застосовуються з наступного бюджетного року.

Згідно з п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм п.164.6 ст.164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

За змістом п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

На підставі матеріалів справи судом з`ясовано, що повідомленням від 16.06.2017 р. вих. №24-1-61/45 ПАТ "УкрСиббанк" повідомлено позивача про те, що 16.06.2017 р. анульовано його заборгованість за кредитним договором від 28.02.2008 р. №0 в загальному розмірі 28'351,26 доларів США, що складає 737'334грн. 48коп. по курсу НБУ станом на 16.06.2017 р., а саме:

- суми основного боргу 20'732,04 доларів США, що складає 539'180грн. 55коп. по курсу НБУ станом на 16.06.2017 р.;

- суми процентів 2'389,22 доларів США, що складає 62'136грн. 72коп. по курсу НБУ станом на 16.06.2017 року.

А також заборгованість за відшкодування понесених АТ "УкрСиббанк" витрат на примусове стягнення в сумі 3'564грн. 00коп.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений пп.162.2.17 п.16.2 ст.162 ПК України, є вичерпним, до якого згідно з підпунктом "д" включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

З викладеного слідує, що під додатковим благом розуміється тільки основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Анульована (прощена) банком сума тіла кредиту за кредитним договором від 28.02.2008 р. №0, є доходом, в розумінні абзацу "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, з якого належить сплачувати податок на доходи фізичних осіб.

Розрахунок податкового зобов`язання платника податку з доходів фізичних осіб здійснюється відповідно до п.167.1 ст.167 ПК України.

Що стосується податкового повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 10'094грн. 64коп., суд зазначає наступне.

Законом України від 28.12.2014 року №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015 року, до Кодексу внесено зміни в частині оподаткування військовим збором. Так, відповідно до пункту 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 Кодексу, а саме: фізичні особи-резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізичні особи-нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні, а також податкові агенти (п.п.1.1 п.161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Відповідно до п.п.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 Кодексу, зокрема:

- для резидента загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування та іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

- для нерезидента загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування (п.п.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому ст.168 Кодексу.

Відповідальною за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у ст.171 Кодексу:

а) податковий агент для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

б) платник податку для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Таким чином, позивачем порушено п.п.1.2, п.п.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

Отже, законодавством, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на дату прощення позивачу основної заборгованості по кредиту, анульовану суму боргу (кредиту) віднесено до доходу фізичної особи, який підлягає оподаткуванню.

Крім того, отримання фізичною особою доходу, зокрема у вигляді вказаного додаткового блага, обумовлює виникнення в неї обов`язку зі сплати військового збору з такої суми.

Що стосується податкового повідомлення-рішення №, яким позивачу нараховано штрафну санкцію у розмірі 170грн. 00коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до абз."в" п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Згідно пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Кодексу податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб до 1 травня року, що настає за звітним.

Згідно баз даних ГУ ДФС у Дніпропетровській області станом на дату складання акту позапланової перевірки ОСОБА_1 , декларацію про майновий стан і доходи за 2017 р. до контролюючого органу не надана.

Пунктом 120.1. ст. 120 ПК України передбачено, що неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до п. 49.2 ст.49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом,

- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно обставинами, що входять до предмету доказування є правомірність рішень відповідача на час їх прийняття.

Як встановлено вище, оскаржувані у даній справі рішення прийняті відповідачем на підставі відповідної інформації наданої установою банку. Вказана інформація під час розгляду даної справи спростована не була, доказів про її фальсифікацію не виявлено, а позивачем не доведено.

Відповідно до приписів ст.120.1 ст.120 ПК України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до п.49.2 ст.49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем всупереч приписам чинного податкового законодавства не було сплачено суму з податку на доходи фізичних осіб, військовий збір, а також не подано декларацію за 2017 рік, яка б відображала отримання доходу у розмірі 539'180грн. 55коп.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи оскаржуване податкові повідомлення-рішення, діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством.

Суд наголошує, що позивачем не заперечується, та з матеріалів справи встановлено, що банком у Повідомленні про анулювання боргу №24-1-61/45 від 16.06.2017 та відповідачем у листі №2238/04-36-13-14 від 28.087.2018 його було додатково повідомлено про обов`язок включити дохід у вигляді прощеного (анульованого) боргу до податкової декларації та сплатити податки та збори з такого доходу а порядку та у розмірах, передбачених чинним законодавством.

Суд зазначає також, що матеріалами справи підтверджено отримання позивачем у 2017 році доходу за ознакою "126" дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми фінансової допомоги, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства відповідно до пп.164.2.17 "д" п.164.2 ст.164 ПК України, яку відображено АТ "УкрСиббанк" у податковому розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми, отриманого з них податку за формою 1-ДФ.

Таким чином, позивачем було занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік та не сплачено за ставками, визначеними п.167.1 ст.167 ПК України.

При цьому, таке прощення основної суми заборгованості було здійснено у зв`язку з довгостроковим погашенням позичальником частини кредитної заборгованості та до встановлення пільг пп.165.1.59 п.165.1 ст.165 ПК України, а також без визначення, що сума боргу позивача анулюється в порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України.

Таким чином, враховуючи основні засади податкового законодавства, зокрема п.4.5 ст.4 ПК України, та умови для застосування пп.165.1.59 п.165.1 ст.165 ПК України, що визначені даною нормою, у даному випадку відсутні правові підстави для врахування до позивача визначених ним пільг та застосування до спірних правовідносин правових норм, що набрали чинності пізніше, ніж було проведено анулювання основної суми боргу за кредитним договором.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не було виконано покладені на нього податкові зобов`язання, а саме не задекларовано та не сплачено ані ПДФО з отриманої суми доходу, ані військовий збір, що є правовою підставою для притягнення його до відповідальності у вигляді накладення штрафних (фінансових) санкцій за п.123.1 ст.123 ПК України та нарахування податковим органом належної до сплати суми податку та військового збору, що в даному випадку відповідає оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням і доданим до них розрахункам та прийняття в подальшому податкової вимоги.

Доводи позивача про те, що прощена йому банком сума кредитного боргу не підлягає включенню до оподатковуваного доходу на підставі пп.165.1.59 п.165.1 ст.165 ПК України, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Як встановлено вище, зазначені правовідносини між позивачем і банком виникли до набрання чинності нормою, на яку посилається позивач, тобто до введення відповідної пільги з оподаткування, а отже, обов`язок зі сплати ПДФО і військового збору з анульованого боргу виник у нього раніше і, виходячи із засад податкового законодавства, визначених у п.4.5 ст.4 ПК України, положення пп.165.1.59 п.165.1 ст.165 ПК України у даному випадку застосуванню не підлягають.

Крім того, згідно обставин справи АТ "УкрСиббанк" було проведено анулювання заборгованості клієнтів банку відповідно до норм чинного законодавства України, а саме: ст.605 Цивільного кодексу України "Припинення зобов`язання прощенням боргу" та пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, без посилання на відповідні правові підстави для застосування вказаної вище пільгової норми.

Посилання позивача на наявність суперечностей податкового законодавства є безпідставними, оскільки в даному випадку норми ПК України чітко та однозначно врегульовують спірні правовідносини і не надають підстав для подвійного тлумачення.

При цьому, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, вікладену у постанові КАС ВС від 25.11.2019 у справі № 500/2252/18, постанові КАС ВС від 18.01.2021 у справі № 120/935/19-а, згідно якої Верховний Суд дійшов такого висновку: «з огляду на пріоритетність норми правового акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 1 січня 2015 року боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 1 січня 2014 року та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Застосування ж вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, передбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України».

Тому, при вирішенні питання про можливість застосування преференцій щодо сплати податку на доходи фізичних осіб слід з`ясувати, чи відбулась зміна валюти зобов`язання на гривню, а також, чи є більшою різниця, що розрахована у відповідності до пункту 8 підрозділу І розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, яка не підлягає оподаткуванню, ніж сума боргу, що прощена кредитором позивачу. Якщо ж така різниця є меншою за розмір анульованого (прощеного) боргу, підстави стверджувати, що платник податку внаслідок такого прощення отримав додаткове благо з настанням відповідних податкових наслідків, відсутні.

У даному випадку позивач не заявляє предметом спору відбування зміни валюти зобов`язання, а тому, відповідно, й не перевіряється співвідношення між курсовою різницею та сумою прощеного боргу відповідно до положень пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Щодо доводів позивача стосовно не дотримання порядку призначення позапланової перевірки передбаченої податковим кодексом, суд зазначає наступне.

Відповідно до Акту перевірки копія наказу №622-п від 01.02.2019 та письмове повідомлення №190 від 01.02.2019 були надіслані на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Та ще два повідомлення: з банку та з ДФС України у Дніпропетровській області про необхідність задекларувати дохід також були направлені позивачу. Ці посилання є обставинами, які свідчать про обізнаність позивача про наявність податкового обов`язку та про проведену перевірку. При цьому позивач не зазначає обставини за якими йому стало відомо про податкову перевірку та про прийняття оскаржуваних повідомлень-рішень.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З урахуванням принципу змагальності, диспозитивність та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст. 9 КАС України), положення КАС України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідач у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено

Керуючись ст.ст.139, 241-246, 255, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, буд.17А) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова