Справа № 380/25817/21
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 380/25817/21 пров. № А/857/14941/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Кухтея Р.В.

за участі секретаря судового засідання Лутчин Н.М.,

представника позивача: Хомин Н.М.

представника відповідача: Чорній Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскавері завод бурового обладнання» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2022 року у справі № 380/25817/21 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскавері завод бурового обладнання» про накладення арешту на кошти,

суддя в 1-й інстанції Брильовський Р.М.,

час ухвалення рішення не зазначено.

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Львівській області (далі також ГУДВС у Львівській області, позивач) звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскавері - завод бурового обладнання» (далі також ТзОВ «Діскавері - завод бурового обладнання», відповідач) та просить суд накласти арешт на кошти та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскавері - завод бурового обладнання» (82405, Львівська область, м. Стрий, вул. Дмитра Яворницького, буд. 41. СДРПОУ - 36872032), що знаходяться у банках.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідач, незважаючи на вимогу позивача, податковий борг не погасив, майно, за рахунок якого міг би бути погашеним податковий борг - відсутнє, а тому позивач на виконання його повноважень звернувся із цим позовом до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2022 року позов задоволено. Накладено арешт на кошти та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскавері - завод бурового обладнання» (82405, Львівська область, м. Стрий, вул. Дмитра Яворницького, буд. 41,ЄДРПОУ - 36872032), які знаходяться у банках на рахунках платника податків в межах суми податкового боргу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що cуд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо накладення арешту на кошти та інші цінності товариства.

У поданій апеляційній скарзі зокрема вказано про те, що судом першої інстанції належним чином не встановлено та не дослідженого те, що у зв`язку із несплатою податкового боргу ТзОВ «Діскавері - завод бурового обладнання» контролюючий орган звертався до суду з вимогою про стягнення такого боргу. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 року у справі №1.380.2019.006622 задоволено позов ГУ ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскавері - завод бурового обладнання» та вирішено стягнути до бюджету кошти з рахунків у банках в сумі 2 719 420.43 грн. Дата набрання законності сили 12.03.2020. Втім апелянт звертає увагу, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 у справі № 1.380.2019.006622 стягнуто заборгованість у сумі 2 719 420,43 грн з відповідача за період 2019 року, в той час як у даній справі податковий орган звернувся до суду з позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності у зв`язку з наявною заборгованістю станом на 02 серпня 2021 року в сумі 4 620 734,66 грн., а підставою накладення арешту на кошти відповідача, що знаходяться у банках, серед інших підстав, зазначає заборгованість відповідача за період 2020-2021 роки.

Апелянт також вказує про те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 року по справі №380/5016/20 задоволено позов Головного управління ДПС у Львівській області до ТзОВ «Діскавері - завод бурового обладнання» про стягнення податкового боргу з рахунків у банках в сумі 735 382,48 грн. Дата набрання законності сили 31.12.2020 року. Однак станом на момент звернення із цим позовом до суду позивачем не надано суду інших судових рішень про стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 4 620 734.66 грн.

На підтвердження вжиття заходів щодо погашення податкового боргу відповідача позивач наводить копії інкасових доручень№ 123 від 28.10.2020, №175 від 11.12.2020, проте звертає увагу на те, що зазначені інкасові доручення направлялись для стягнення податкового боргу згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду №1.380.2019.006622 від 06.02.2020 і не стосуються частини податкового боргу відповідача, у зв`язку з наявністю якого позивач звернувся до суду з цим позовом. Згідно проведеної претензійно позовної роботи контролюючим органом загальна сума відповідно судових рішеннях складається 3 454 802,91 грн. про стягнення податкового боргу. Таким чином вбачається що сума 1 165 935,75 грн. не охоплена процедурою стягнення податкового боргу контролюючим органом відповідного рішення в матеріалах справи не має.

Апелянт вважає, контролюючий орган, не вжив достатніх заходів щодо стягнення податкового боргу, а саме не охоплено суму 1 165 935,75 грн., відтак наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Просить рішення суд першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Згідно вимог підпункту 16.1.4 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ТзОВ «Діскавері - завод бурового обладнання» (ЄДРПОУ - 36872032) перебуває за основним місцем обліку у Стрийському управлінні ГУ ДПС у Львівській області від 08.11.2021 року.

За даними ГУ ДПС у Львівській області від 04.08.2021 року №395/13-01-69-01-08. ТзОВ «Діскавері - завод бурового обладнання» (ЄДРПОУ - 368720332) станом на 04.08.2021 року перебуває на податковому обліку за основним місцем обліку в Стрийській ДПІ. Дата взяття на облік 14.12.2009року за №18/29-013.

За час здійснення діяльності ТзОВ «Діскавері - завод бурового обладнання» (ЄДРПОУ - 36872032) виник податковий борг з 29.01.2020 по 30.07.2021 року перед бюджетом, який станом на 02.08.2021 становить 4 620 734,66 грн та складається з:

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зо сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010400 - 50) - 3 578 754,38 грн.

234 356,22 грн - основний платіж, згідно податкової декларації № від 06.02.2019 р., (дата виникнення боргу 29.01.2020 р.);

1 217,75 грн - основний платіж, згідно податкової декларації № від 06.02.2019, (дата виникнення боргу 29.01.2020);

1 600,00 грн. - штрафні санкції залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення форми «Ш» від 21.01.2020 № (яке винесено на підставі Акту перевірки від 21.01.2020 №44/57- 04/36872032); (дата виникнення боргу 01.03.2020 року);

347 612,81 грн - основний платіж, нарахована платником самостійно основний платіж по строку (декларація термін сплати поточний рік згідно податкової декларації розрахунку у частині об`єктів нежитлової нерухомості. Додаток 2) податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної № від 02.02.2020 (дата виникнення боргу 29.04.2020);

347 612,81 грн - основний платіж, нарахована платником самостійно основний платіж по строку (декларація термін сплати поточний рік згідно податкової декларації розрахунку у частині об`єктів нежитлової нерухомості. Додаток 2) податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної № від 02.02.2020 (дата виникнення боргу 29.07.2020 р.);

115 870,94 грн - основний платіж, нарахована платником самостійно основний платіж по строку (декларація термін сплати поточний рік згідно податкової декларації розрахунку у частині об`єктів нежитлової нерухомості. Додаток 2) податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної № від 14.04.2020 (дата виникнення боргу 29.07.2020);

216 469,77 грн. - основний платіж - залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до ІКП в минулих роках (Наказ ДФС 14.04.2016 р. № 318 за розстрочення/відстрочення рішення суду про розстрочення/відстрочення від 28.04.2020 року№ 1.380.2019.006622 (дата виникнення боргу 11.09.2020 р.);

1 086,47 грн. - основний платіж - залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до ІКП в минулих роках (Наказ ДФС 14.04.2016 р. № 318 за розстрочення/відстрочення рішення суду про розстрочення/відстрочення від 28.04.2020 року№ 1.380.2019.006622 (дата виникнення боргу 11.09.2020 р.);

299 894,60 грн. - основний платіж - залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до ІКП в минулих роках (Наказ ДФС 14.04.2016 р. № 318 за розстрочення/відстрочення рішення суду про розстрочення/відстрочення від 28.04.2020 року № 1.380.2019.006622 (дата виникнення боргу 11.09.2020 р.);

6 094,04 грн. - основний платіж - залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до ІКП в минулих роках (Наказ ДФС 14.04.2016 р. № 318 за розстрочення/відстрочення рішення суду про розстрочення/відстрочення від 28.04.2020 року № 1.380.2019.006622 (дата виникнення боргу 11.09.2020 р.);

1 217,77 грн. - основний платіж - залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до ІКП в минулих роках (Наказ ДФС 14.04.2016 р. № 318 за розстрочення/відстрочення рішення суду про розстрочення/відстрочення від 28.04.2020 року № 1.380.2019.006622 (дата виникнення боргу 11.09.2020 р.);

299 894,60 грн. - основний платіж - залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до ІКП в минулих роках (Наказ ДФС 14.04.2016 р. № 318 за розстрочення/відстрочення рішення суду про розстрочення/відстрочення від 28.04.2020 року № 1.380.2019.006622 (дата виникнення боргу 11.09.2020 р.);

6 094,04 грн. - основний платіж - залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до ІКП в минулих роках (Наказ ДФС 14.04.2016 р. № 318 за розстрочення/відстрочення рішення суду про розстрочення/відстрочення від 28.04.2020 року№ 1.380.2019.006622 (дата виникнення боргу 11.09.2020 р.);

1 217,77 грн. - основний платіж - залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до ІКП в минулих роках (Наказ ДФС 14.04.2016 р. № 318 за розстрочення/відстрочення рішення суду про розстрочення/відстрочення від 28.04.2020 року № 1.380.2019.006622 (дата виникнення боргу 11.09.2020 р.);

347 612,81 грн. - основний платіж, нарахована платником самостійно основний платіж по строку (декларація термін сплати поточний рік згідно податкової декларації розрахунку у частині об`єктів нежитлової нерухомості. Додаток 2) податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної № від 02.02.2020 р. (дата виникнення боргу 29.10.2020 р.);

115 870,94 грн. - основний платіж, нарахована платником самостійно основний платіж по строку (декларація термін сплати поточний рік згідно податкової декларації розрахунку у частині об`єктів нежитлової нерухомості. Додаток 2) податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної № від 09.04.2020 р. (дата виникнення боргу 29.10.2020 р.);

347 612,76 грн. - основний платіж, нарахована платником самостійно основний платіж по строку (декларація термін сплати поточний рік згідно податкової декларації розрахунку у частині об`єктів нежитлової нерухомості. Додаток 2) податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної № від 02.02.2020 р. (дата виникнення боргу 29.01.2021 р.);

441 600,00 грн. - основний платіж, нарахована платником самостійно основний платіж по строку (декларація термін сплати поточний рік згідно податкової декларації розрахунку у частині об`єктів нежитлової нерухомості. Додаток 2) податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної № від 19.02.2021 р. (дата виникнення боргу 29.04.2021 р.);

441 600,00 грн. - основний платіж, нарахована платником самостійно основний платіж по строку (декларація термін сплати поточний рік згідно податкової декларації розрахунку у частині об`єктів нежитлової нерухомості. Додаток 2) податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної № від 19.02.2021 р. (дата виникнення боргу 29.04.2020 р.);

61,69 грн. - пеня, нарахована згідно ІКП на борг минулих років (згідно ст. ПК України з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення корона вірусної хвороби (COVID-19)) з 28.01.2020 по 29.04.2020 на податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 06.02.2019 р. (дата виникнення боргу 29.04.2020 р.);

1 111,27 грн. - пеня, нарахована згідно ІКП на борг минулих років (згідно ст. ПК України з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення корона вірусної хвороби (COVID-19)) з 28.01.2020 по 29.04.2020 на податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 06.02.2019 р. (дата виникнення боргу 29.04.2020 р.);

101,23 грн. - пеня, нарахована згідно ІКП на борг минулих років (згідно ст. 129 ПК України з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення корона вірусної хвороби (COVID-19)) з 28.01.2020 по 02.06.2020 на податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 06.02.2019 р. (дата виникнення боргу 02.06.2020 р.);

1 172,96 грн. - пеня, нарахована згідно ІКП на борг минулих років (згідно ст. 129 ПК України з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення корона вірусної хвороби (COVID-19)) з 28.01.2020 по 02.06.2020 на податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 06.02.2019 р. (дата виникнення боргу 27.07.2020 р.);

101,23 грн. - пеня, нарахована згідно ІКП на борг минулих років (згідно ст. 129 ПК України з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення корона вірусної хвороби (COVID-19)) з 28.01.2020 по 27.10.2020 на податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 06.02.2019 р. (дата виникнення боргу 27.10.2020 р.);

549,14 грн. - пеня, нарахована згідно ІКП на борг минулих років (згідно ст. 129 ПК України з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення корона вірусної хвороби (COVID-19)) з 28.01.2020 по 29.10.2020 на податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 06.02.2019 р. (дата виникнення боргу 29.10.2020 р.);

12,33 грн. - пеня, нарахована згідно ІКП на борг минулих років (згідно ст. 129 ПК України з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення корона вірусної хвороби (COVID-19)) з 28.01.2020 по 29.10.2020 на податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 06.02.2019 р. (дата виникнення боргу 29.10.2020 р.);

1 108,43 грн. - пеня, нарахована згідно ІКП на борг минулих років (згідно ст. 129 ПК України з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення корона вірусної хвороби (COV1D-19)) з 21.12.2019 по 29.10.2020 на податкове повідомлення-рішення форми ПІ № від 27.11.2019 р. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (дата виникнення боргу 29.10.2020р.);

Окрім того, орендна плата з юридичних осіб (18010600 - 50) - 1 041 980,28 грн.:

123 724,98 грн. - основний платіж, залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до звітної податкової декларації з плати за землю (земельний податок та або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), № від 02.02.2020 р., (дата виникнення боргу 30.11.2020 р.);

218 455,96 грн. - основний платіж, залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до звітної податкової декларації з плати за землю (земельний податок та або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності). № від 02.02.2020 р., (дата виникнення боргу 30.12.2020 р.);

218 456,00 грн. - основний платіж, залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до звітної податкової декларації з плати за землю (земельний податок та або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності). № від 02.02.2020 р., (дата виникнення боргу 01.02.2021 р.);

80 223,89 грн. - основний платіж, залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до звітної податкової декларації з плати за землю (земельний податок та або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності). № від 19.02.2021 р., (дата виникнення боргу 02.03.2021 р.);

80 223,89 грн. - основний платіж, залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до звітної податкової декларації з плати за землю (земельний податок та або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), № від 19.02.2021 р., (дата виникнення боргу 30.03.2021 р.);

80 223,89 грн. - основний платіж, залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до звітної податкової декларації з плати за землю (земельний податок та або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), № від 19.02.2021 р., (дата виникнення боргу 30.04.2021 р.);

80 223,89 грн. - основний платіж, залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до звітної податкової декларації з плати за землю (земельний податок та або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), № від 19.02.2021 р., (дата виникнення боргу 30.05.2021 р.);

80 223,89 грн. - основний платіж, залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до звітної податкової декларації з плати за землю (земельний податок та або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності). № від 19.02.2021 р., (дата виникнення боргу 30.06.2021 р.);

80 223,89 грн. - основний платіж, залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до звітної податкової декларації з плати за землю (земельний податок та або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), № від 19.02.2021 р., (дата виникнення боргу 30.07.2021 р.);

Матеріалами справи також підтверджується, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 року у справі №1.380.2019.2016.006622 задоволено позов ГУ ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскавері - завод бурового обладнання» та вирішено стягнути до бюджету кошти з рахунків у банках в сумі 2 719 420,43 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 року по справі №1.380.2019.006622 задоволено частково заяву ТзОВ «Діскавері завод бурового обладнання» про відстрочення виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду 06.02.2020 року по справі №1.380.2019.006622 та відстрочено виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду 06.02.2020 року по справі №1.380.2019.006622 про стягнення коштів з рахунків у банках в сумі 2 719 420,43 грн. на шість місяців з дати набрання законної сили.

Також рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 року у справі №380/5016/20 задоволено позов Головного управління ДПС у Львівській області до ТзОВ «Діскавері - завод бурового обладнання» про стягнення податкового боргу з рахунків у банках в сумі 735 382,48 грн..

За правилами пп. 19-1.1.22 п. 19-1 ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Згідно пп. 41.1.1 п. 41.1 статті 41 ПК України, контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

У відповідності до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Відповідно до п. 88.1 ст. 88 ПК України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (п. 88.2. ст. 88 ПК України).

Згідно пп. 89.1.1.- 89.1.3. п. 89.1 ст. 89 ПК України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків уподатковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному впункті 100.11статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

У відповідності до п. 89.2 ст. 89 ПК України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Згідно п. 89.3. ст. 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. У разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі (п. 89.5 ст. 89 ПК України).

У відповідності до п. 94.1. ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

За правилами пункту 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки); нерезидент розпочинає та/або здійснює господарську діяльність через постійне представництво на території України без взяття на податковий облік, що підтверджується актом перевірки.

Відповідно до п. 94.4 ст. 94 ПК України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду (абз. 2 пп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 ПК України).

Колегія суддів бере до уваги, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Законодавцем в положеннях податкового законодавства розрізнюються два види арешту, а саме арешт майна та арешт коштів на рахунку платника.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Положення статті 94 ПК України не визначає послідовності процедур застосування адміністративного арешту майна та адміністративного арешту коштів.

Натомість приписи статті 94 ПК України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Податковим кодексом України передбачені також інші, випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94, зокрема такі випадки визначено підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України.

Норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

В свою чергу, відсутність умов для застосування арешту коштів платника податків, передбачених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, за наявності умов, встановлених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, не може бути підставою для відмови у застосуванні арешту коштів на рахунках платника податків, оскільки норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України є імперативною і обов`язковою до виконання.

Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 ПК України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Норми пункту 94.2 ПК України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації - за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Таким чином, законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або судовим рішенням; арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.

Разом з тим, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права був наведений Верховним Судом у постанові від 18 жовтня 2022 року у справі № 380/9147/21.

Таким чином, норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження, а саме: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Судом встановлено, що рішенням ГУ ДФС у Львівській області від 05.06.2019 року № 28453/10/54.17-14 вирішено описати майно ТзОВ «Діскавері - завод бурового обладнання» (ЄДРПОУ - 36872032) у податкову заставу, що перебуває у власності (господарському відданні або оперативному управлінні платника податків відповідно до статті 89 розділу II Податкового кодексу України, а у разі, якщо на момент складання акту опису майно відсутнє або його балансова вартість менша суми боргу - також того майна, право власності на яке він набуде у майбутньому.

Актом опису майна № 28 від 28.10.2019 року податковим керуючим боржника було описане майно. Описане майно було передане у податкову заставу, про що свідчать витяги про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна.

Відповідно до витягу від 31.10.2019 року за № 187087840 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, за вказаними параметрами запиту відомості про майно ТзОВ «Діскавері - завод бурового обладнання» (ЄДРПОУ - 36872032) виявлено майна в недостатній кількості щоб погасити всю суму податкового боргу.

Отже, балансова вартість майна менша суми податкового боргу, що є підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ст.59 Податкового кодексу України ГУ ДФС у Львівській області винесено податкову вимогу форми «Ю» від 14.02.2019 року № 2989-54, яку надіслано платнику.

Колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що вжиті контролюючим органом заходи, щодо погашення заборгованості перед бюджетом відповідачем у встановленому законом порядку не мали позитивних наслідків. Відповідачем не було вчинено дій спрямованих на повне погашення податкового боргу в повному обсязі. Таким чином, враховуючи наявність обставин та підстав, за яких судом може бути прийнято рішення про накладення арешту на кошти платника ТзОВ «Діскавері - завод бурового обладнання», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято рішення з вірним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскавері завод бурового обладнання» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2022 року у справі № 380/25817/21 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскавері завод бурового обладнання» про накладення арешту на кошти відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. В. Кухтей
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 14 лютого 2023 року