Справа № 160/19162/22
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1 -Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач 1, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 2, ГУ ПФУ у Львівській області), в якій позивач просить:
1. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про переведення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 26.05.2006 по 20.02.2021 до стажу державного службовця та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з дати звернення із заявою про переведення із пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця виданої від 12.07.2022 № 01-22/505 Дніпровською районною радою Дніпропетровської області, а саме з 22.02.2022.
Ухвалою суду від 12.12.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
13.01.2023 року на адресу суду шляхом електронного зв`язку від представника позивача надійшла відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, позивач не погоджується з аргументами відповідача 1, викладеними у відзиві, просить позовну заяву задовольнити.
14.02.2023 року на адресу суду шляхом електронного зв`язку від представника позивача надійшла відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
З даного приводу суд зазначає, що ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі від 12.12.2022 року відповідачам зокрема Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Позовна заява з додатками була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 2, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі від 12.12.2022 року була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 2 12.12.2022 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до п. 37 підрозділу 2 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

Відповідно до п. 17 підрозділу 1 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зареєстроване в Електронному кабінеті Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи".

Станом на 14.02.2023 року (з урахуванням строку на поштове відправлення), відзив від відповідача 2 до суду не надходив.

Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, відповідач 2 правом на подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та надання доказів по справі не скористався, з клопотанням про продовження строків на надання відзиву до суду не звертався.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію за віком, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 .

22.02.2022 року позивач звернулась із заявою про перехід на пенсію за іншим Законом «Про державну службу».

Так, за принципом територіальності заява про призначення пенсії за віком була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

30.03.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було прийняте рішення № 55 від 30.03.2022 р. про відмову в переведенні перерахунку пенсії, а саме перехід на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 , відповідно до заяви від 22.02.2022 року.

В обґрунтування відмови у призначені пенсії зазначено:

- ОСОБА_1 22.02.2022 звернулася із заявою про переведення із пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу ».

- За даними трудової книжки ОСОБА_1 з 11.11.1991 призначена на посаду головного бухгалтера райвиконкому Дніпропетровської' районної Ради народних депутаті», з 24.04.1992 звільнена по переводу в районну державну адміністрацію, 24.04.1992 призначена головним бухгалтером райдержадміністрації, 22.02.1994 прийняла присягу державного службовця та присвоено ранг державного службовця. З 01.07.1994 призначена головним бухгалтером Дніпропетровського райвиконкому. З 24.01.1996 - головним бухгалтером Дніпропетровської райдержадміністрації. Звільнена 03.09,1999. В період з 06.09.1999 по 25.05.2006 працювала на посадах державної служби в органах Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області. 26.05.2006 призначена на посаду начальника відділу районної ради з присвоениям рангу посадової особи місцевого самоврядування. 26.05.2006 прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування.

- Отже, до стажу державної служби для обчислення пенсії відповідно до Закону №889-VIII можна зарахувати лише період з 11.11.1991 по 25.05.2006р.

- Оскільки, ОСОБА_1 не набуває необхідного стажу державної служби, права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» вона не має.

- До заяви від 22.02.2022 долучена довідка від 12.07.2021 М 01-22/504 про складові заробітної плати для призначення державного службовця, «осадовий оклад, надбавка за ранг га вислугу років вказані станом на 01.07.2021, що не передбачено чинними нормативними актами.

На адвокатський запит представника позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило, що ОСОБА_1 22.02.2022 року звернулася із заявою про переведення з пенсії за віком згідно Закону № 1058 на пенсію відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 № 889-VІІІ Про державну службу. Згідно з наданими документами до заяви від 22.02.2022 страховий стаж ОСОБА_1 становить 45 років 5 місяців 15 днів, у тому числі на посадах, що віднесені до категорії посад державної служби 14 років 6 місяців 14 днів (зараховані з 11.11.1991 по 25.05.2006). Оскільки ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 не обіймала посади державної служби маючи стаж на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців 14 років 6 місяців 14 днів, рішенням № 55 від 30.03.2022 року було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії.

Не погоджуючись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про переведення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За ч. 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Згідно пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ встановлено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Верховний Суд в постанові від 1 квітня 2020 року у справі № 607/9429/17 дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

За даними трудової книжки ОСОБА_1 з 11.11.1991 призначена на посаду головного бухгалтера райвиконкому Дніпропетровської районної Ради народних депутаті», з 24.04.1992 звільнена по переводу в районну державну адміністрацію, 24.04.1992 призначена головним бухгалтером райдержадміністрації, 22.02.1994 прийняла присягу державного службовця та присвоено ранг державного службовця. З 01.07.1994 призначена головним бухгалтером Дніпропетровського райвиконкому. З 24.01.1996 - головним бухгалтером Дніпропетровської райдержадміністрації. Звільнена 03.09,1999. В період з 06.09.1999 по 25.05.2006 працювала на посадах державної служби в органах Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

Згідно оскаржуваного рішення позивачу до стажу державної служби для обчислення пенсії відповідно до Закону №889-VIII зарахований період роботи з 11.11.1991 по 25.05.2006р.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII до стажу державної служби зараховуються: час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення стажу державної служби (далі Порядок №229), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 р. № 229, який діяв на час проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування, регламентовано, що цей Порядок визначає механізм обчислення стажу державної служби.

Стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу (далі - Закон).

До стажу державної служби зокрема зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування (п. 4 Порядку №229).

Згідно відомостей трудової книжки позивач 26.05.2006 призначена на посаду начальника відділу районної ради з присвоениям рангу посадової особи місцевого самоврядування. 26.05.2006 нею прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування. 20.12.2021 року позивач звільнена у зв`язку зі скороченням штату працівників.

Проте під час розгляду заяви ОСОБА_1 про перехід на пенсію за іншим Законом «Про державну службу» Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області положення п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державну службу» та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 р. № 229 враховані не були.

Враховуючи наведене, слід зарахувати періоди роботи позивача в органах місцевого самоврядування з 26.05.2006 по 20.02.2021 до стажу державного службовця.

Щодо обраного позивачем способу захисту.

Так, ОСОБА_1 , оскаржує відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про переведення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.

При цьому не зазначає ані дату, ані номер такої відмови.

Під час розгляду справи судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що позивач неодноразово зверталася до відповідача 1 із заявами-зверненнями щодо переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.

При цьому судом встановлено, що 30.03.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було прийняте рішення № 55 від 30.03.2022 р. про відмову в переведенні перерахунку пенсії, а саме перехід на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 , відповідно до заяви від 22.02.2022 року.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі зазначеного, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 55 від 30.03.2022 р. про відмову в переведенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.

Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з дати звернення із заявою про переведення із пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця виданої від 12.07.2022 № 01-22/505 Дніпровською районною радою Дніпропетровської області, а саме з 22.02.2022.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати розмір пенсії, суд дійшов висновку, що порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про переведення із пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII від 22.02.2022 року з урахуванням висновків суду та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

Аналогічна правова позиція висловлена Третім апеляційний адміністративним судом у постановах від 13 жовтня 2021 року у справі №160/17081/20, від 12 листопада 2021 року у справі №160/2493/21.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем 2 по справі, як суб`єктом владних повноважень рішення якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення та не спростовано доводи позивача в цій частині.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26), відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, 79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 55 від 30.03.2022 р. про відмову в переведенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 26.05.2006 по 20.02.2021 до стажу державного службовця.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про переведення із пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII від 22.02.2022 року з урахуванням висновків суду та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 248 (двісті сорок вісім) грн. 10 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 248 (двісті сорок вісім) грн. 10 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.02.2023 року.

Суддя О.М. Неклеса