Справа № 580/269/23
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року справа № 580/269/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання Пунтуса Д.А. розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами статті 287 КАС України адміністративну справу №580/269/23

за позовом Черкаської міської ради (вул. Б.Вишневецького 36, м.Черкаси, Черкаська область, 18001, )[представник позивача - Чехівський Я.О. за довіреністю від 02.01.2023 №17-01-21]

до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області (провул. Музейний 2Д, м. Київ, 01001, / 18028, м.Черкаси, пр-т Хіміків 50) [представник - не прибув]

про визнання протиправним та скасування індивідуального акта у ВП 48414047, ухвалив рішення.

17.01.2023 вх.1638/23 Черкаська міська рада, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області про визнання протиправним та скасування індивідуальних актів, просить (позовна заява в редакції від 02.02.2023 вх. 38400/23):

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Харченко К.Г. від 27.12.2022 у ВП №48414047 про стягнення виконавчого збору у сумі 26800 грн.

Додатково просить стягнути з відповідача на користь платника-Департамента архітектури та містобудування Черкаської міської ради () витрати зі сплати судового збору.

Позивач в прохальній частині позовної заяви (нова редакція) просить: визнати поважними причини пропуску на оскарження постанови від 27.12.2022 ВП №48414047 та поновити його, позаяк оскаржувану постанову боржник (позивач) отримав 03.01.2023, що підтверджується копією супровідного листа від 27.12.2022 вих.24878 з вхідним штампом канцелярії позивача, копією конверта та інформацією з веб-сайту «Укпошта» про статус поштового відправлення №552 (додані до заяви). Початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тривалість і правила обчислення строку звернення особи до суду визначаються за тими правилами, що були чинними на момент початку перебігу відповідного строку. Строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, що передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку. Тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.

Суд визнає обгрунтованими і поважними причини пропуску звернення до суду, зважаючи на доводи щодо робочих днів під час дії режиму воєнного стану та відключення електроенергії.

Ухвалою від 03.02.2023 відкрите провадження у справі, судове засідання призначене на 13.02.2023.

В обгрунтуванні позовних вимог Черкаська міська рада зазначає, що 03.01.2023 отримано лист Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.12.2022 №24878, де отриманиа постанова заступника начальника відділу Харченко К.Г. від 27.12.2022 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 48414047. Підставою винесення постанови є виконавчий лист Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.08.2015 №2-а/711/19/15. Позивач вважає постанову протиправною та такою, що належить скасуванню, позаяк на момент виникнення правовідносин з примусового виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.04.2015 був чинним Закон України «Про виконаче провадження» від 21.04.1999 №606, тому (на думку позивача) підлягає застосування до спірних правовідносин, проте відповідачем застосовано положення Закону №1404, що не є релевантним до спірних правовідносин, позаяк прийнятий до моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадженя №48414047 та з виконанням позивачем рішення суду.

13.02.2023 вх. № 50666/23 представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що на виконанні перебувало виконавче провадження №48414047 щодо примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.08.2015 №2-а/711/19/15, де зобов`язано Черкаську міську раду розглянути заяву (звернення) ОСОБА_1 з наданими ним документами (матеріалами) від 25.09.2014 щодо отримання ним дозволу на розташування та утримання тимчасового гаражу відповідно до вимог чинного законодавства та з врахуванням постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 у справі №823/3140/14 та прийняти відповідне рішення, про яке повідомити ОСОБА_1 (стягувач). Відповідно до листа виконавчого комітету Черкаської міської ради від 25.10.2022 № 14793-01-21 встановлено, що Черкаською міською радою прийнято рішення від 06.10.2022 № 30-64, згідно якого вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_1 , тому відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» 27.12.2022 заступником начальника Відділу винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 48414047, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, проте в рамках виконавчого провадження № 48414047 не стягнутий виконавчий збір, 27.12.2022 заступником начальника відділу винесено постанову про стягнення з Черкаської міської ради виконавчого збору у сумі 26 800,00 грн, що виділено в окреме виконавче провадження № 70624560. На думку відповідача, доведена правомірність винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 27.12.2022, позаяк оцінка правомірності дій державного виконавця проводиться саме станом на момент здійснення такої дії, а не у зв`язку із подальшими подіями у виконавчому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов не належить до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень.

Рішення суду, яке набрало законної сили, належить обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Суд встановив, що 11.08.2015 на виконання рішення суду від 02.04.2015 постановою державного виконавця відкрите виконавче провадження № 48414047. Одночасно з копією постанови про відкриття виконавчого провадження направлена вимога державного виконання від 11.08.2015, де зобов`язано боржника виконати рішення суду, а саме: розглянути заяву (звернення) ОСОБА_1 з наданими ним документами (матеріалами) від 25.09.2014 щодо отримання ним дозволу на розташування та утримання тимчасового гаражу відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 у справі № 823/3140/14 та прийняти відповідне рішення, про яке повідомити ОСОБА_1 .

01.09.2015 листом боржник повідомив відділ про неможливість виконання рішення суду без повторного подання стягувачем - ОСОБА_1 - звернення від 25.09.2014 з відповідними додатками, позаяк воно було повернуто ОСОБА_1 на підставі рішення міської ради від 05.02.2015 № 2-852 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 ».

Державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в сумі 680 гри на боржника - Черкаську міську раду - за невиконання рішення суду від 02.04.2015. Державним виконавцем направлена вимога до Черкаської міської ради про обов`язкове виконання рішення суду від 02.04.2015, роз`яснені наслідки невиконання рішення суду, передбачені ст. 90 Закону України «Про виконавче провадження» №606 .

Згідно з листом від 21.09.2015, що надійшов до державного виконавця 23.09.2015, виконавчий орган Черкаської міської ради повідомив державного виконавця про неможливість виконання постанови про накладення штрафу, через те що у виконавчого органу Черкаської міської ради -виконавчому комітеті - немає банківських рахунків у банківських установах, а право комунальної власності на все рухоме за нерухоме манно належить територіальній громаді м. Черкаси.

Листом від 24.09.2015 за вих. №11493-01-21 державного виконавця повідомлено про причини невиконання рішення суду від 02.04.2015, позаяк стягувачем до його заяви від 04.09.2015 не надано графічних матеріалів та довідки державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем).

30.10.2015 державним виконавцем винесено постанову про накладення на Черкаську міську раду штрафу у подвійному розмірі в сумі 1360,00 гри за невиконання рішення суду від 02.04.2015. Того ж дня, державним виконавцем внесено подання до Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб Черкаської міської ради за умисне невиконання рішення суду.

06.11.2015 державним виконавцем винесені постанови про стягнення з Черкаської міської ради виконавчого збору у сумі 2040,00 грн та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 100,00 грн.

Згідно постанови державного виконавця від 06.11.2015 виконавче провадження №48414047 закінчене на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону №606, у зв`язку з неможливістю виконати рішення суду без участі боржника.

Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 711/10232/15-а скасована постанова державного виконавця від 06.11.2015 про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні №48414047. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.04.2016 у справі № 711/10227/15-а скасовано постанову державного виконавця від 06.11.2015 про закінчення виконавчого провадження № 48414047. Відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 у справі № 711/10227/15-а постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.04.2016 - залишено без змін.

30.12.2016 державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 48414047.

06.03.2017 та 10.07.2017 на адресу Черкаської міської ради направлена вимога державного виконавця, де зобов`язано боржника виконати рішення суду, про що повідомити державного виконавця.

До відділу - відповідача надійшло повідомлення Черкаської міської ради від 22.03.2017 та 21.07.2017, де повідомлено, що виконання рішення суду можливе за умови подання громадянином ОСОБА_2 до Черкаської міської ради заяви від 25.09.2014 (вх. № 6283-з) з доданими до неї документами для повторного розгляду та прийняття рішення. Зазначена заява з відповідними додатками повторно не надходила, проте, ОСОБА_1 наданий до Черкаської міської ради лист-повідомлення від 12.12.2016 про укладення договору на розроблення проекту землеустрою. Інформація аналогічного змісту (на думку представника позивача) міститься і у листах Черкаської міської ради від 02.02.2018, 05.05.2018. 27.11.2019, 25.10.2022, проте як встановив суд - без жодних додатків про виконання виконавчого листа від 04.08.2015 №2-а/711/19/15.

Суд встановив, що у відповідь на вимогу державного виконавця від 07.04.2020 надійшов лист Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 29.04.2020, де зазначається, що Управлінням земельних ресурсів та землеустрою підготовлений проект рішення «Про передачу громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки в оренду по АДРЕСА_1 (вільна земельна ділянка, ветеран війни - особа з інвалідністю 2 групи)», проте рішенням дев`ятої сесії Черкаської міської ради № 9-158 від 16.09.2021 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_1 земельної ділянки (кадастровий номер 71 10136400:01:005:0080) площею 0,0021 га для будівництва тимчасового гаражу.

З листа виконавчого комітету Черкаської міської ради від 25.10.2022 № 14793-01-21 встановлено, що Черкаською міською радою прийнято рішення від 06.10.2022 № 30-64, згідно якого вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_1 , тому 27.12.2022 заступником начальника відділу винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 48414047 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

27.12.2022 заступником начальника Відділу винесено постанову про стягнення з Черкаської міської ради виконавчого збору у сумі 26 800,00 грн.

Оскільки сторони у цій справі мають різну позицію щодо порядку застосування Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XI (в редакції Закону №423-VІІІ від 06.06.2015) та Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (в редакції Закону №2518- IX від 15.08.2022) до спірних правовідносин з виконавчого збору, то суд бере до уваги що відповідач не мав доказів з виконання виконавчого листа від 04.08.2015 №2-а/711/19/15 ні до 27.12.2022 ні під час розгляду справи щодо інформування про рішення від 19.04.2016 з повідомленням ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої та другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суб`єкти владних повноважень зобов`язані діяти ефективно, забезпечувати суб`єктивні права, свободи та інтереси осіб, які до них звертаються.

Перевіряючи, чи забезпечене реальне виконання судового рішення, суд зазначає про таке.

Право на ефективний засіб юридичного захисту гарантовано статтею 13 Конвенції де зазначається: кожен, чиї права та свободи, визнані в ЄКПЛ, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону належать примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606, (в редакції Закону №423-VІІІ від 06.06.2015) що діяв на момент виникнення спірних відносин) та Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон № 1404 (в редакції Закону №2518-IX від 15.08.2022), що діяв на час відновлення ВП.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу. Відповідно до статті 5 Закону № 606 передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень. Згідно із ч. 1, 2 ст. 24 Закону №606 державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження. Відповідно до статті 28 Закону № 606 (в редакції Закону №423-VІІІ від 06.06.2015) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

05.10.2016 набув чинності Закон України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404), пункт 7 розд. ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Суд бере до уваги, що ВП відновлене 30.12.2016, доказів того, що позивач виявляв належну зацікавленість та вчиняв активні дії під час виконавчого провадження з метою сприяння особі у забезпеченні виконання остаточного судового рішення матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (ч. 4 ст. 27 Закону № 1404).

Верховний Суд у справі №460/2478/19 встановив, що у випадках передбачених чинним законодавством, після повернення виконавчого документа або закриття виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не було стягнуто постанова про стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця.

Згідно із ч. 5 ст. 27 Закону № 1404 виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого ч. 9 ст. 27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, що виконує в порядку, встановленому цим Законом ( ч. 3 ст. 40 Закону №1404).

Суд встановив, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.12.2022 виконавче провадження №48414047 закінчено з підстав передбаченим п. 9 ч.1 статті 39 Закону №1404 та 27.12.2022 винесена постанова про стягнення виконавчого збору відповідно до статті 27 Закону №1404.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19 зазначив, що стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення із винесенням відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору (не пізніше наступного робочого дня) з дня закінчення виконавчого провадження є те, що виконавчий збір не стягнуто. Стягнення виконавчого збору є безумовною дією. Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону № 1404 виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Доказів про виконання рішення в добровільному порядку до ухвалення постанови про відкриття виконавчого провадження (до 11.08.2015) та після відновлення ВП 48414047 позивач не надав відповідачеві.

Представник позивача в обґрунтуванні позиції стверджує про нерелевантність застосованого відповідачем законодавства щодо суми виконавчого збору за наявного індивідуального акта відповідача, що підтверджує виконання рішення суду у справі № 711/1475/15-а (визнане протиправним і скасоване рішення Черкаської міської ради від 05.02.2015 №2-852) з урахуванням рішення у справі №823/3140/14.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, що безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Суд встановив, що у справі № 711/10232/15-а ЄДРСР 55765952 зазначається: стягнення виконавчого збору є саме тим заходом, що застосовується державним виконавцем у випадку невиконання боржником рішення суду в строк, що ним встановлений. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.04.2015 задоволено позов ОСОБА_3 до Черкаської міської ради про зобов`язання розглянути заяву (звернення) ОСОБА_3 з наданим ним документами (матеріалами) від 25.09.2014 щодо отримання дозволу на розташування та утримання тимчасового гаражу відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 05.02.15 у справі № 823/3140/14 та прийняти відповідне рішення, про яке повідомити ОСОБА_3. Строк для добровільного виконання судового рішення боржнику було встановлено до 25.09.2014. Листом від 01.09.2015 №10263-01-21 Черкаська міська рада повідомила відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби та стягувача про неможливість виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.04.2015 у справі № 2-а/711/19/15 по причині відсутності заяви ОСОБА_3 щодо отримання дозволу на розташування та утримання тимчасового гаражу. Відповідна заява про отримання дозволу на розташування та утримання тимчасового гаражу, що була датована 25.09.2014, надійшла на адресу Черкаської міської ради 04.09.2015, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції. Зі змісту листа від 02.11.2015 №12459-01-21 вбачається, що Департаментом архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради на адресу відповідача подавався проект рішення Черкаської міської ради «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_3» для включення його до порядку денного сесії Черкаської міської ради. У зв`язку з проведенням чергових виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25.10.2015, питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_3 не могло бути розглянуто на сесії Черкаської міської ради по причині формування її нового складу. Саме з цих підстав Департаментом архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради згідно Тимчасового регламенту Черкаської міської ради, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 27.06.2014 № 2-1, був підготовлений лист-погодження та повторно подано проект рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 біля АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_3» до відділу Черкаської міської ради. Вказані вище обставини, на думку колегії суддів, свідчать про поважність причин несвоєчасного виконання Черкаською міською радою постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.04.2015 у справі № 2-а/711/19/15. У зв`язку з цим, колегія суддів дійшла висновку про незаконність постанов старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області Недоступа Д.М. від 06.11.2015 ВП 48414047 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Суд встановив, що у справі № 711/10227/15-а ЄДРСР 58271282 залишена без задоволення апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області на Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.04.2016 (адміністративний позов задоволено частково: визнано незаконною та скасовано постанову від 06.11.2015, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Недоступа Д.М. про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання ВП№48414047 виконавчого листа №2-а/711/19/15 від 04.08.2015.

02.04.2015 Придніпровський районний суд м. Черкаси прийняв постанову у справі №711/1475/15-а ( суддя Позарецька С.М.) за позовом ОСОБА_2 до Черкаської міської ради (далі ЧМР), відповідно до якої рішення ЧМР від 05.02.2015 №2-852 було визнане незаконним та скасоване, а ЧМР зобов`язано розглянути заяву ОСОБА_2 з наданими ним документами від 25.09.2015 щодо отримання ним дозволу на розташування та утримання тимчасового гаражу відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 у справі №823/3140/14 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 у справі №823/3140/14 та прийняти відповідне рішення, про яке повідомити ОСОБА_2.

Під час дослідження письмових доказів у справі №580/269/23 суд не виявив доказів повідомлення ОСОБА_1 про ухвалені Черкаською міською радою акти на виконання рішення суду у справі №№711/1475/15-а і не встановив обставин на підтвердження такого ствердження секретаря міської ради 10.01.2023: « 19.04.2016 позивач на виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.04.2015 у справі №711/1475/15-а розглянув заяву ОСОБА_1 та відмовив у наданні дозволу; станом на 19.04.2016 постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.04.2015 у справі №711/1475/15-а та виконавчий лист, виданий на її виконання, були виконані, тому були підстави для завершення ВП №48414047 на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону №606» з доказами інформування ОСОБА_1 та відповідача з наданням засвідченої копії індивідуального акта №2-533 (а.с.20) та/або зазначення альтернативного джерела пошуку серед загальновідомої інформації на офіційному сайті міської ради.

Суд встановив, що в матеріалах справи №580/269/23 наявна копія (а.с.20) рішення другої сесії Черкаської міської ради від 19.04.2016 №2-533 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 », проте доказ повідомлення ОСОБА_1 та/або Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі Відділу позивач до суду не надав.

Суд відхиляє як необґрунтоване твердження представника позивача про неспіввісні до вказаних обставин розміри виконавчого збору за Законом №606 і Законом №1404, позаяк йдеться про постанову від 30.12.2016 про відновлення ВП 48414047, легітимні очікування ОСОБА_1 у забезпечення виконання рішень судів, що набрали законної сили, неодноразові вимоги державного виконавця та зміст відповідей позивача у 2017-2022: виконання рішення можливе за умови подання заяви від 25.09.2014 для повторного розгляду; врахування повідомлення ОСОБА_1 від 12.12.2016; рішення від 16.09.2021 №9-158 про відмову у затвердженні проєкта землеустрою.

Відповідач стверджує: у зв`язку з тим, що у ВП 48414047 не був стягнутий виконавчий збір 27.12.2022 виділене відповідачем в окреме виконавче провадження №70624560 (проте доказ відповідний не надає до суду - ймовірно описка представника відповідача) стягнення з Черкаської міської ради виконавчого збору у сумі 26800 грн у межах триваючого виконавчого провадження як складової процедури, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником стосовно інтересу особи з інвалідністю ОСОБА_1 .

Згідно із ст.3 Закону України 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів.

Суд встановив, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 48414047 ухвалена 11.08.2015, проте постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 48414047, у зв`язку з виконанням рішення суду винесено державним виконавцем лише 27.12.2022. Беручи до уваги пункт 7 розд. ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404 (після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону), державний виконавець правомірно прийняв постанову про стягнення виконавчого збору відповідно до вимог статті 27 Закону №1404.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 у справі № 1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи відповідача та мотиви вчинених дій 27.12.2022 у виконавчому провадженні № 48414047 щодо обгрунтування постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 26800,00 грн за встановлених обставин спростовують немотивоване твердження позивача у контексті застосування статті 27 Закону №1404, а не статті 28 Закону №606 (в редакції Закону №423-VІІІ від 06.06.2015) з огляду на прийняте і не доведене до зацікавлених осіб рішення від 19.04.2016 №2-533, яке не було відоме 12.12.2016 ОСОБА_1 у контексті сприяння особі в реалізації прав людини та відповідачеві під час виконання судового рішення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (постанова Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18).

Позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Харченко К.Г. від 27.12.2022 у ВП №48414047 про стягнення виконавчого збору у сумі 26800 грн, проте суд встановив, що проєкт рішення від 06.10.2022 №30-64, що роздрукований з офіційного сайту позивача не є ухваленим індивідуальним актом, проте позивач не ставив під сумнів щодо зв`язку із оспорюваним актом - доказів оскарження постанови 27.12.2022 про закінчення виконавчого провадження ВП 48414047 матеріали справи також не містять.

Суд, на підставі оцінених доказів і аргументів сторін сукупно, на підставі аналізу законодавства України, дійшов висновку, що відповідачем доведена правомірність індивідуального акта у формі постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 48414047 у сумі 26800 грн, у зв`язку із чим позовні вимоги суд визнає необгрунтованими, у задоволенні яких належить відмовити повністю.

Згідно із ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 268, 269, 271, 272, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255, 272 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити учасникам справи.

Учасники справи:

позивач: Черкаська міська рада [вул. Б.Вишневецького 36, м.Черкаси, Черкаська область, 18001, )];

відповідач: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області [01001, м. Київ, пров. Музейний 2-Д, / 18028, м.Черкаси, пр-т Хіміків 50].

Рішення складене, підписане та проголошене 13.02.2023.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА