Справа № 520/10478/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 р. Справа № 520/10478/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків, повний текст складено 31.01.22 по справі № 520/10478/2020 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21.01.2022 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, в якому просить суд вирішити питання про зміну способу та порядку виконання рішення по справі №520/10478/2020 від 01.03.2021, в частині із зобов`язання Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року як інваліду війни ІІ групи відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми на стягнення з Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області на користь ОСОБА_1 суми доплат у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми.

В обґрунтування поданої заяви вказано, що на теперішній час рішення суду в частині виплати відповідачем заборгованості позивачу не виконано. Зазначено, що з метою виконання судового рішення, державним виконавцем було вжито заходи з примусового виконання рішення як то прийняття постанов про накладення штрафів на боржника у зв`язку із невиконанням рішення. Однак, відповідач не надав жодної інформації щодо стану виконання зазначеного рішення суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 заяву державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням рішення здійснює суд.Судом першої інстанції не надано правову оцінку того, що з часу відкриття виконавчого провадження, боржник не вжив необхідних заходів. Відсутність коштів не є підставою невиконання рішення суду. Також не поінформовано про вжиті заходи, спрямовані на його фактичне та у повному обсязі виконання. Тобто протягом тривалого періоду дій і заходів в забезпечення виконання рішення суду не здійснюється. Боржник не тільки допустив протиправну бездіяльність щодо вчинення заходів на виконання рішення суду, але і повність ігнорує як вимоги виконавця, так і обов`язкове до виконання рішення суду.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 по справі №520/10478/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Зобов`язано Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року як інваліду війни ІІ групи відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Вказане судове рішення у справі набрало законної сили.

На виконання вищезазначеного рішення суду Харківським окружним адміністративним судом 09.09.2021 видано виконавчий лист №520/10478/2020.

З наданих разом із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення документів встановлено, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 23.09.2021 відкрито виконавче провадження ВП №66909064 з примусового виконання виконавчого листа від 09.09.2021 у справі №520/10478/2020 про зобов`язання Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року як інваліду війни ІІ групи відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми.

За вказаним виконавчим провадження боржником є Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, а стягувачем - ОСОБА_1

23.09.2021 державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №66909064 винесено постанову про визначення для боржника розміру мінімальних витрат виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця від 23.09.2021 в межах ВП №66909064 стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 24000,00 грн.

Вказані постанови направлено державним виконавцем на адресу боржника.

У зв`язку з ненаданням боржником доказів виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі 520/10478/2020, постановою державного виконавця від 12.10.2021 в межах ВП №66909064 накладено на боржника штраф у розмірі 5100,00 грн. відповідно до ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження".

04.11.2021 за невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі 520/10478/2020, постановою державного виконавця в межах ВП №66909064 накладено на боржника штраф у розмірі 10200,00 грн. відповідно до ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, відповідачем вказане рішення суду належно виконано не було, що не спростовано останнім під час апеляційного розгляду справи.

В подальшому державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, в якому просить суд вирішити питання про зміну способу та порядку виконання рішення по справі №520/10478/2020 від 01.03.2021 в частині із зобов`язання Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року як інваліду війни ІІ групи відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми на стягнення з Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області на користь ОСОБА_1 суми доплат у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що при зверненні до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, заявником не обґрунтовано суду, в чому полягає неможливість виконання рішення суду в частині як нарахування, так і здійснення подальшої виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги за рішенням Харківського окружного адміністративного суду, не надано жодних доказів на підтвердження наявності виключних обставин, що дійсно ускладнюють або виключають можливість виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 378 КАС України).

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, є наявність виняткових обставин, які б ускладнювали його виконання або робили його виконання неможливим, адже в такий спосіб змінюються висновки вже прийнятого судового рішення. Разом із тим, зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення. Здійснюючи зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права. Висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання чітко визначені та не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення.

Тобто, суд лише за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту.

Таким чином положення КАС України визначають умови, виконання яких є обов`язковим для задоволення заяви про зміну способу або порядку виконання рішення.

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 по справі №520/10478/2020 зобов`язано Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року як інваліду війни ІІ групи відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми. В задоволенні іншої частини позовних вимог, а саме: про стягнення визначеної суми грошової допомоги - відмовлено.

Виходячи зі змісту заяви, державний виконавець просить фактично змінити зміст резолютивної частини рішення із "зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року як інваліду війни ІІ групи відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми" на - "стягнути недоплачену щорічну разову грошову допомогу".

Тобто, державний виконавець фактично просить суд змінити суть резолютивної частини зазначеного рішення суду, яке набрало чинності.

Разом з тим, спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду справи, як правильно зазначено судом першої інстанції.

Зміна на підставі ст. 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Колегія суддів вважає за необхідне врахувати, що встановлені судом обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до ст. 378 КАС України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання.

В свою чергу, зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Тим більше, що в резолютивній частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 по справі №520/10478/2020 сума коштів, що підлягають виплаті, не була вказана, оскільки її розмір не був предметом судової перевірки.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 04.09.2018 у справі № 279/7157/15-а та в постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі №281/1618/14-а.

Колегія суддів зазначає, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії і стягнення з відповідача грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом - при ухваленні рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що заявник просить змінити не спосіб і порядок виконання рішення суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка вже була предметом судового розгляду та в задоволенні якої було відмовлено.

Отже, зазначені обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту зміни порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду в даній адміністративній справі.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Водночас, враховуючи доводи заявника апеляційної скарги, колегія суддів наголошує, що за приписами ч. 1 ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання на всій території України, незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов`язання вчинити дії чи стягнення з нього коштів).

Тобто, в будь-якому разі судове рішення, ухвалене на користь позивача має бути виконане.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 по справі № 520/10478/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов