Справа № 9901/230/19
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 лютого 2023 року

м. Київ

справа №9901/230/19

адміністративне провадження №П/9901/230/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів Дашутіна І. В.,

Мартинюк Н. М.,

Шевцової Н. В.,

Яковенка М. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Вищої ради правосуддя про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий на виконання рішення Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 9901/230/19 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

03.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як до суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 № 1045/0/15-19 «Про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області»;

- з врахуванням вимог статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язати Вищу раду правосуддя прийняти рішення про внесення Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Рішенням Верховного Суду від 13.07.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 № 1045/0/15-19 «Про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області». Зобов`язано Вищу раду правосуддя повторно розглянути рекомендацію Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Вищої ради правосуддя (, 04050, м. Київ, вул. Студентська, буд. 12-а) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 1536 (тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2022 апеляційну скаргу Вищої ради правосуддя задоволено частково. Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.07.2022 змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.07.2022 посилання на порушення Вищою радою правосуддя пункту 7 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . В іншій частині рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.07.2022 залишено без змін.

На виконання рішення Верховного Суду від 13.07.2022 Верховним Судом 07.02.2023 за заявою ОСОБА_1 видано виконавчі листи у справі № 9901/230/19 щодо:

1) стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Вищої ради правосуддя (, 04050, м. Київ, вул. Студентська, буд. 12-а) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) сплаченого судового збору у сумі 1536 (тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок;

2) зобов`язання Вищої ради правосуддя повторно розглянути рекомендацію Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області.

10.02.2023 Вища рада правосуддя звернулася до Верховного Суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий у справі № 9901/230/19, щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Вищої ради правосуддя (, 04050, м. Київ, вул. Студентська, буд. 12-а) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) сплаченого судового збору у сумі 1536 (тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Ухвалою від 13.02.2023 Верховний Суд призначив вказану заяву до розгляду у судовому засіданні на 14.02.2023 о 13 год 00 хв.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

13.02.2023 від Вищої ради правосуддя надійшла заява про розгляд справи без участі її представника на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку із неявкою учасників справи, суд ухвалив подальший розгляд заяви відповідача здійснювати у письмовому провадженні.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до статей 129, 129-1 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом частин другої, третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Вказане свідчить, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Наведені засади знайшли своє відображення також у пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Case of Hornsby v. Greece» (Горнсбі проти Греції), де Суд зазначив, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є виконання судового рішення як завершальної стадії судового провадження.

Згідно з частинами першою - другою статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому, рішення суду можуть виконуватися у добровільному або примусовому порядку. Особа може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

За правилами частини першої статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частин першої - другої статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як зазначалося вище, рішенням Верховного Суду від 13.07.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, зокрема, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Вищої ради правосуддя (, 04050, м. Київ, вул. Студентська, буд. 12-а) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 1536 (тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2022 в цій частині рішення залишено без змін.

На виконання зобов`язальної частини судового рішення від 13.07.2022 Верховним Судом, як судом першої інстанції, що розглядав справу, 07.02.2023 видано виконавчий лист за заявою ОСОБА_1 , зокрема, і щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Вищої ради правосуддя (, 04050, м. Київ, вул. Студентська, буд. 12-а) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) сплаченого судового збору у сумі 1536 (тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Під час розгляду заяви Вищої ради правосуддя судом установлено, що Вища рада правосуддя листом від 25.10.2022 № 5512/0/9-22 з метою добровільного виконання рішення Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 9901/230/19 запропонувала ОСОБА_1 надати інформацію про банківські реквізити, на які буде здійснено перерахунок коштів, стягнутих за рішенням суду.

Листом від 26.10.2022 ОСОБА_1 на електронну адресу Вищої ради правосуддя надав інформацію про банківські реквізити, на які здійснити переказ коштів, стягнутих за рішенням суду.

Відповідно до платіжного доручення № 394 від 01.11.2022 Вища рада правосуддя здійснила переказ коштів у сумі 1 536 гривень 80 копійок на реквізити, надані позивачем, у графі призначення платежу зазначено «добровільне виконання рішення Касаційного адміністративного суду у складі ВС від 13.07.2022 у справі № 9901/230/19, відшкодування судового збору».

Отже, з установлених Судом обставин слідує, що Вища рада правосуддя виконала рішення суду в частині відшкодування на користь ОСОБА_1 сплаченого судового збору у сумі 1536 гривень 80 копійок.

У такому випадку можна констатувати добровільне виконання боржником рішення суду в частині відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного Верховний Суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви Вищої ради правосуддя, оскільки нею, як боржником, судове рішення Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 9901/230/19 в частині відшкодування судових витрат виконане у добровільному порядку, що згідно з частиною другою статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись статтями 248, 256, 266, 294, 374 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ухвалив:

Заяву Вищої ради правосуддя задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий на виконання рішення Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 9901/230/19 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Вищої ради правосуддя (, 04050, м. Київ, вул. Студентська, буд. 12-а) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) сплаченого судового збору у сумі 1536 (тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Ухвала Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Мельник-Томенко

Судді І.В. Дашутін

Н.М. Мартинюк

Н.В. Шевцова

М.М. Яковенко