Справа № 580/743/23
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху
13 лютого 2023 року справа № 580/743/23
м. Черкаси
Cуддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:
06 лютого 2023 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якій просить:

1) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) щодо не направлення ОСОБА_1 р.н., РНОКПП: НОМЕР_4 , на проходження військово-лікарської комісії на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 69/2022 від 24 лютого 2022 року;

2) визнати протиправним та скасувати п. 6. та п. 6.75 Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 25.02.2022 року №7-ОС в частині: «Солдата ОСОБА_1 , 1986 р.н. (ІПН НОМЕР_4 ) з 25.02.2022 призвати із запасу на військову службу відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», зарахувати до списків другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 на всі види забезпечення. Призначити на посаду «стрілець» роти охорони та вважати таким, що з 25.02.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Встановити 4 тарифний розряд (2730 гривень на місяць), ШПК «солдат».

Виплачувати щомісячну премію в розмірі 247% в межах максимального розміру посадового окладу визначеного в штаті, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислуги років»;

3) визнати протиправним та скасувати п. 14 Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 10.06.2022 №96 в частині «солдата ОСОБА_1 , колишнього стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 . З 10 червня 2022 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, направити до нового місця служби»;

4) зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) видати наказ по стройовій частині, яким виключити солдата, ОСОБА_1 р.н., РНОКПП: НОМЕР_4 , зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , не пізніше наступного дня після набрання рішенням законної сили;

5) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_6 , адресу: АДРЕСА_3 ) видати наказ по стройовій частині, яким виключити солдата, ОСОБА_1 , р.н., РНОКПП: НОМЕР_4 , зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , не пізніше наступного дня після набрання рішенням законної сили;

6) стягнути солідарно на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , понесені ним судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Крім того, представник позивача подав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій просить поновити строк звернення до суду з даним позовом. Обгрунтовуючи дану заяву представник позивача зазначив, що позивач та його представник ознайомились з оскаржуваними наказами 17.01.2023, а тому саме з цієї дати нами відраховується місячний строк на звернення до суду. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач проходив військову службу, виконував бойові завдання, в зв`язку з чим не мав можливості своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ознайомившись із позовною заявою, суддя вважає, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому повинна бути залишена без руху з нижче зазначених підстав.

Згідно з ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При цьому відповідно до пп.2 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI визначено розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, який становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 3 ст. 6 Закону №3674-VI, у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, розмір судового збору за подання позивачем до адміністративного суду вказаного позову, який містить дві вимоги немайнового характеру становить 2147 грн 20 коп. Належним доказом сплати судового збору є лише оригінал документу.

У позовній заяві позивач вказав, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач проходить військову службу за мобілізацією.

Частиною 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ встановлено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини.

Таким чином, на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори проводяться при проходженні військової служби у військовому резерві чи виконанні військового обов`язку в запасі. Натомість військова служба за призовом під час мобілізації є одним із видів військової служби, проходження якої не врегульовується приписами ст.29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зважаючи на викладене, на позивача не поширюються дія п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення від сплати судового збору.

Отже, позивачу необхідно надати докази сплати судового збору у сумі 2147,20 грн.

Щодо строку звернення суддя зазначає таке.

Згідно із пунктом 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої та шостої статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІ1 «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період, є одним із видів військової служби.

Згідно із частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо призову позивача на військову службу в особливий період, охоплюється спеціальною нормою частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суддя зазначає, що місячний строк визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Суддя звертає увагу на те, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску строку звернення до суду, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі №9901/32/20 вказала:

«...правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду не знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду».

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів слідує, що позивач просить суд визнати протиправним та скасувати п. 6. та п. 6.75 Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 25.02.2022 року №7-ОС та п. 14 Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 10.06.2022 №96 в частині.

Однак, до суду за захистом своїх прав із позовною заявою позивач звернувся 06.02.2023, тобто поза межами місячного строку, встановленого частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказуючи на поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду зазначає, що позивач та його представник ознайомились з оскаржуваними наказами 17.01.2023, а тому саме з цієї дати ними відраховується місячний строк на звернення до суду. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач проходив військову службу, виконував бойові завдання, в зв`язку з чим не мав можливості своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав.
З цього приводу суддя зазначає, що позивачем надано копію військового квитка серії НОМЕР_7 , в якому міститься відмітка ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що позивач призваний по мобілізації згідно указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022.

Тобто, позивачу було достеменно відомо про існування підстав для внесення такого запису, зокрема, наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.02.2022 року №7-ОС та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 10.06.2022 №96.

Позивач не навів жодних причин, які б перешкоджали йому звернутися до суду із позовом про оскарження вищезазначених наказів у встановлений законодавством строк.

Покликання на те, що копії згаданих наказів йому не було надано, вжиття заходів для їх отримання не є тієї обставиною, яка перешкоджала звернутися до суду протягом місячного строку.

Крім того, суд звертає увагу, що належних та допустимих доказів перебування позивача у період з лютого 2022 року по січень 2023 року на бойовому чергуванні та виконанні обов`язку щодо оборони і захисту суверенітету держави суду не надано.

Таким чином, посилаючись у поданій заяві на обставини, які свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивачем не долучено підтверджуючих доказів.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Крім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №№22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1998 «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» зазначено, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

В пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1998 «Осман проти Сполученого королівства» та пункті 54 рішення від 19 червня 2001 року «Круз проти Польщі» зазначено, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 Європейський суд з прав людини зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п.33 рішення від 21.12.2010 у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

З огляду на зазначене, вказані позивачем в заяві про поновлення строку звернення до суду підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, на переконання судді, є неповажними. Позивачем не надано суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Згідно з частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позивачу необхідно подати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з даним позовом із зазначенням поважних підстав пропуску такого строку.

Згідно з частиною третьою статті 169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Керуючись статтями 132, 160-161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Надати позивачу 10-денний термін з дня вручення копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків зазначених у мотивувальній частині ухвали суду.

Копію ухвали направити позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО