Справа № 420/1625/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1625/23
УХВАЛА
13 лютого 2023 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Хом`якова В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які виразилися у відмові нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 13.02.017 по 28.02.2018, при нарахуванні індексації грошового забезпеченнія за період з 13.02.017 по 28.02.2018 вважати січень 2008 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 13.02.2017 по 28.02.2018, з визначенням базового місяця виключно січень 2008 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при звільнені з військової служби 14.02.2022 за період з 13.02.2017 по 28.02.2018 не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення.
Ухвалою суду від 01.02.2023 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а позивача повідомлено про необхідність у десятиденний строк з дня отримання ухвали усунути недоліки у позовній заяві та роз`яснено, що в разі не усунення недоліків позовна заява буде повернута позивачеві.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху судом зазначено, що згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру. Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. 14.02.2022 позивача було виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 у зв`язку зі звільненням в запас. Позивач звернувся до суду з цією позовною заявою 27.01.2023, тобто з пропуском встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України місячного строку звернення до суду.
Згідно з ч.ч.1-2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
10.02.2023 позивачем подано клопотання про усунення недоліків, розглянувши яке суд дійшов наступних висновків.
З приводу посилання позивача на приписи ст. 233 Кодексу законів про працю України, та те, що він має право звертатись до суду за даним позовом без обмеження строку, суд вважає за необхідне звернути увагу , що в ухвалі про залишення позову без розгляду суд не ставив під сумнів доводи позивача про те, що індексаці є частиною грошового забезпечення відповідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Разом з тим судом було роз`яснено позивачу про зміни з 19.07.2022 в законодавстві щодо строку звернення до суду за стягнення недоплаченого грошового забезпечення при звільненні. Суд зазначив, що Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 № 2352-ІХ (далі - Закон № 2352-ІХ) внесено зміни до статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України). Стаття 233 КЗпП України (в редакції, чинній на дату подання позовної заяви до суду) врегульовує питання строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів таким чином. Відповідно до частини першої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Починаючи з 19.07.2022 у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.
Тому посилання на судову практику та рішення Конституційного суду, які були прийняті без врахування вказаних змін у законодавстві, є необґрунтованими. Позивач пропустив строк звернення до суду, який встановлений як ст. 122 КАС України, так і ст. 233 КЗпП України. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
В поданому позивачем клопотанні вказані причини не є поважними для пропуску строку звернення до суду. Про те, що грошове забезпечення підлягає індексації, позивач мав знати, оскільки протягом 2019-2022 до звільнення зі служби отримував таку індексацію щомісячно, тобто, мав достатньо часу для звернення до суду з позовом про стягнення невиплаченої індексації.
Розглянувши вказані документи, суддя прийшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії слід повернути позивачеві без розгляду, оскільки вказані позивачем обставини ніяким чином не підтверджують факт неможливості звернення до суду в установлений законом строк, що могло бути підставою для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом.
Суддя зазначає, що особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про склад отриманої при звільненні грошової допомоги та компенсації, з яких складових ці виплати складаються, як обраховані та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий їх розрахунок чи розрахунок складових. Отже, з дня отримання виплат особою вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
Дотримання строків звернення до суду з позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії", справа "Голдер проти Сполученого Королівства").
Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є справа "Gradescolo S.R.L. проти Молдови". У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
Таким чином, у наданий строк позивач не виконав вимоги ухвали суду від 01.02.2023 року про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст.ст.5, 122, 123, 160, 169, 171, 243, 248 КАС України, суддя -
УХВАЛИЛА:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 повернути позивачеві.
Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.
Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя В.В.Хом`якова