Справа № 400/4395/22
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 р. № 400/4395/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м.Миколаїв, 54020,
треті особи:Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, пр-т Центральний, 141-В, м.Миколаїв, 54055,

про:стягнення заборгованості в сумі 209 549,55 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернуся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі-відповідач) про: стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь позивача заборгованості з виплати пенсії за період з 01.12.2019р. по 31.07.2022р. в сумі 209549,55 грн.

Третьою особою у справі позивач вказав - Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем до теперішнього часу не виплачена позивачеві заборгованість по пенсії за рішенням суду по справі №м 400/12848/21 в сумі 209549,55 грн. за період з 01.12.2019р. по 31.07.2022р. Не виплата позивачеві вказаної заборгованість з пенсії, й стала підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою від 10.10.2022 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/4395/22 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання.

17.10.2022 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що відповідно до ч. 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Відповідно до п. 20, п. 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 73 Закону № 1058, забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Виплату суми доплати пенсії, що виникла на виконання рішення суду по справі 3 400/12848/21 , буде здійснено після затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2022 рік та виділення бюджетних асигнувань на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Відповідач вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.05.2022 по справі № 400/12848/21 виконано Головним управлінням відповідно до покладених судом зобов`язань та в межах повноважень та у спосіб, визначених чинним законодавством.

Від третьої особи пояснень щодо позову до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених звійськової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.05.2022р. по справі № 400/12848/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задоволено частково:

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за вислугу років, з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії згідно довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області" від 27.10.2021 року № 33/35-Г-131;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) перерахувати та виплатити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), починаючи з 01.12.2019 року, виходячи з основного розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, згідно довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області" від 27.10.2021 року № 33/35-Г-131, з урахуванням раніше виплачених сум;

у задоволенні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести позивачу перерахунок та виплату пенсії із встановленням основного розміру пенсії 56% від грошового забезпечення - відмлено;

стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Вказане вище судове рішення набрало законної сили 16.06.2022р.

На виконаня такого рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019р. та листом від 23.08.2022р. за вих.№7932-7470/Г-02/8-1400/22 повідомлено позивача про те, що "випалту пенсії в новому розмірі позивачу забезпечено в серпні 2022 року".

Також в листі відповідача від 23.08.2022р. було повідомлено, що загальна сума різниці пенсії за період 01.12.2019р. по 31.07.2022р. на виконаня рішення суду по справі № 400/12848/21, з урахуванням раніше виплачених сум склала 204549,55грн. Виплата заборговансоті на даний час проведена по рішенням суду, які надійшли до ГУ ПФУ в Миколаївській області по 11.11.2019р. включно. Питання випоати ріщниці пенсії буде вирішуватись після надходження бюджету до Пенсійного фонду України на 2022 рік та виділення бюджетних призначень на погашення з пенсійних виплат за рішенням суду на визначений період.

Не погодившись з бездіяльністю Головного управління ПФУ в Миколаївській області щодо невиплати повної заборгованості з виплати пенсії за рішенням суду по справі № 400/12848/21, позивач звернувся суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Позивач, звертаючись з даним позовом, фактично просить суд зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області виконати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 400/12848/21 в частині виплати перерахованої пенсії позивача.

Положеннями ч. 2 ст. 14, ч. 1 ст. 370 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 5 ст. 372 КАС України визначено що, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначається Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06. 2016 року № 1404-VIII (надалі - Закон № 1404-VIII).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону № 1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу зазначених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, є неможливим, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється у порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позивач, на користь якого ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч. 1 ст. 383 КАС України).

Отже, приписами статті 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (ч. 2-7 ст. 382 КАС України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України); судовий контроль за

виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Суд звертає увагу, що зазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Верховний Суд у постанові від 19.08.2019 року у справі № 295/13613/16-а дійшов наступного висновку:"... Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (стаття 267 до 15 грудня 2017 року, стаття 382 після 15 грудня 2017 року), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження."

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які вчинені або не вчинені на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Як вбачається зі змісту поданого позову, підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду стало те, що Головним управлінням ПФУ у Миколаївській області на виконання рішення суду від 16.05.2022 року у справі № 400/12848/21 здійснено перерахунок та виплату пенсії позивача починаючи з 01.12.2019 року, виходячи з основного розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, згідно довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області" від 27.10.2021 року № 33/35-Г-131, з урахуванням раніше виплачених сум. Розмір доплати за період з 01.12.2019 року по 31.07.2022 року склав 209549,55 грн. Однак, на думку позивача, незважаючи на те, що судовими рішеннями у справі №400/12848/21 зобов`язано територіальний орган ПФУ здійснити не лише перерахунок довічного грошового утримання, а й його виплату, Головне управління ПФУ у Миколаївській області ухиляється від виконання покладеного на нього вказаними рішеннями суду обов`язку здійснити виплату на користь ОСОБА_1 донарахованих сум пенсії.

Тобто, предметом спору у цій справі є саме невиконання/неналежне виконання органом державної влади судового рішення у справах №400/12848/21.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №820/4261/18 та від 22.12.2020 року у справі №440/1810/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м.Миколаїв, 54020, ) про стягнення заборгованості з виплати пенсії за період з 01.12.2019р. по 31.07.2022р. в сумі 209549,55 грн. - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов