Справа № 380/17160/22
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання до вчинення дій

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій позивач просить суд: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити залишкову заборгованість, яка виникла з 01.11.19 по 30.06.22 р. в сумі 162349,92 грн (сто шістдесят дві тисячі триста сорок дві грн. 92 коп.) відповідно до тих документів, які надав Пенсійний фонд України у Львівській області, або поетапно виплачувати заборгованість щомісячно згідно розрахунку, який додається до справи.

Ухвалою від 05.12.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.04.2022 у справі №380/24699/21 здійснив перерахунок його пенсії з 01.12.2019, але Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не виплатило заборгованість за період з 01.11.19 по 30.06.22 р. в сумі 162 349,92 грн., яка виникла у зв`язку із недоплатою до пенсії.

Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує призначену пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.04.2022 у справі №380/24699/21 позов ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м. Львів вул. Митрополита Андрея 10; код за ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) із 01.12.2019 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення № 518 від 21.05.2021, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснило перерахунок пенсії позивача, що підтверджується розрахунком пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (пенсійна справа №N/A14702-МВС).

З розрахунку пенсії позивача судом встановлено, що відповідач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 : із 01.12.2019 - 10249 грн. 17 коп., із 01.10.2021 - 12299 грн. 00 коп., із 01.03.2022 - 14020 грн. 86 коп. Загальна сума доплати пенсії за період з 01.12.19 по 30.06.22 р. становить 162349,92 грн (сто шістдесят дві тисячі триста сорок дев`ять грн. 92 коп.)

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом повідомило позивача на його заяву від 23 жовтня 2022 року про те, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.04.2022 у справі №380/24699/21 Головним управлінням Пенсійного фонду виконано. Доплата з 01.12.2019 по 30.06.2022 становить 162 349,92 грн. виплата якої здійснюється за окремою бюджетною програмою. Вказав, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, після виділення їх на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів з Державного бюджету України.

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача щодо невиплати пенсії, нарахованої за період з 01.11.2019 по 31.06.2022 у сумі 162349,92 грн., звернувся до суду з цим позовом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон №1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частинами першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (ч.3 ст.4 Закону №1058-IV).

Згідно з частинами першою та другою статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно із частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 47 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Наведені норми вказують на те, що Держава гарантує виплату заборгованості по пенсіях.

Щодо аргументів відповідача зазначених у листі-відповіді на заяву позивача від 23.10.2022 з приводу відсутності коштів для виплати позивачу заборгованості по пенсії, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Закону № 1058-IV кошти Фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Фонду.

Аналізуючи вищенаведені правові норми, суд вважає, що з урахуванням вказаних положень Закону № 1058-IV Пенсійний фонд є органом, який забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, формує резерв з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі фінансування виплати пенсій та використовує вказаний резерв коштів для поточних потреб для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах, кошти Пенсійного органу складаються не тільки з коштів державного бюджету, а й інших коштів, що визначено ст. 72 Закону № 1058-IV та використовуються для виплати пенсій та формування резерву коштів.

Відповідно до підп. 4 п. 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат та їх пенсійних активів, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках (ч. 1 ст. 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не погоджується із бездіяльністю відповідача, яка полягає у невиплаті перерахованої пенсії у сумі 162 349,92 грн. за період з 01.12.2019 по 30.06.2022.

Сума заборгованості по перерахованій пенсії у розмірі 162 349,92 грн. за період з 01.12.2019 по 30.06.2022 сторонами не заперечується.

Відповідач здійснив розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії ОСОБА_1 за спірний період, проте документів на здійснення виплати таких коштів не надано.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005) якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, право позивача на отримання нарахованої доплати (з урахуванням виплачених сум пенсій) до пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить сутність взятих на себе державою зобов`язань.

Відтак, згаданий аргумент відповідача щодо відсутності коштів на виплату заборгованості не може бути покладений в основу судового рішення.

Крім того, згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відтак, втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Тому, не здійснюючи виплату позивачеві нарахованої пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому, право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо не виплати заборгованості з пенсії відповідач до суду не надав.

Суд зазначає, що заборгованість по невиплаченій пенсії виникла за період з 01.12.2019 по 30.06.2022 року, а не як зазначає позивач з 01.11.2019 по 30.06.2022 року.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

На підставі викладеного, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, яка полягає у невиплаті доплати у зв`язку з перерахунком пенсії (з урахуванням виплачених сум пенсій) за період з 01.12.2019 року по 30.06.2022 року, та стягнення пенсії за вказаний період в сумі 162 349 грн. 92 коп.

При зверненні з цим позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача належить стягнути 992,40 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості по невиплаченій пенсії за період з 01.12.2019 по 30.06.2022 в сумі 162 349,92 грн. (сто шістдесят дві тисячі триста сорок дев`ять грн. 92 коп.)

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Крутько О.В.