Справа № 200/8570/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 року Справа№200/8570/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

за участю (в режимі відеоконференції):

представника відповідача Перкова І.В.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача, що пов`язані із нарахуванням та виплатою одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повних 3 (три) роки служби позивача замість належних 14 (чотирнадцять) повних років служби;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, виходячи з 14 (чотирнадцяти) повних років служби із урахуванням виплаченої раніше грошової суми за повних три роки служби.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що в період з 5 лютого 2018 року по 5 лютого 2021 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 5 лютого 2021 року № 24 (по стройовій частині) його було виключено зі списків особового складу частини.

В зазначеному наказі вказано, що позивач має вислугу років: 5 років 7 місяців 26 днів календарних років служби, у пільговому обчисленні - 8 років 1 місяць 27 днів.

Позивач зазначає, що до його вислуги років безпідставно не був зарахований період служби у МВС України - згідно записів в його трудовій книжці з 14 січня 2002 року по 25 лютого 2008 року (6 років 1 місяць 11 днів) він проходив службу в органах МВС України.

Отже, період його служби на день звільнення з Військової частини НОМЕР_1 становив 11 років 9 місяців 7 днів, з урахуванням пільгового обчислення - вислуга років становить 14 років 3 місяці 8 днів.

Виплата одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення в день його звільнення позивачу не проводилась.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив, крім іншого, внести зміни до наказу від 5 лютого 2021 року № 24 щодо обчислення вислуги років, врахувавши період його служби у МВС України з 14 січня 2002 року по 25 лютого 2008 року, та здійснити нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За результатами розгляду його заяви було призначено службове розслідування, за наслідком якого був прийнятий наказ командира військової частини від 11 травня 2021 року № 88 (по стройовій частині).

На підставі даного наказу позивачу була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повних 3 роки служби (за період з 5 лютого 2018 року по 5 лютого 2021 року).

ОСОБА_2 вказує, що при попередніх звільненнях він не набув права на таку допомогу, а тому відповідно до п. 7 розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено Наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260, відповідач мав нарахувати та виплатити йому грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 14 повних років служби (а.с. 1-10).

У відзиві на позов Військова частина НОМЕР_1 зазначає про безпідставність позовних вимог позивача та просить суд відмовити у їх задоволенні, обґрунтовуючи це наступним.

Позивач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 в період з 5 лютого 2018 року по 5 лютого 2021 року.

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 5 лютого 2021 року № 24 позивача було звільнено з військової служби в запас відповідно до п. 2 пп. «а» (у зв`язку із закінченням контракту) ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 5 лютого 2021 року № 24 позивача було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку із його звільненням з військової служби.

Календарна вислуга років ОСОБА_1 у Збройних Силах України становить 5 років 7 місяців 26 днів.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 88 від 11 травня 2021 року внесені зміни до п. 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 5 лютого 2021 року № 24 - звільнено з військової служби відповідно до п. «2» пп. «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час).

Згідно п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Отже, позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за три роки, а саме - з 5 лютого 2018 року по 5 лютого 2021 року, яка йому була нарахована та сплачена у лютому 2021 року.

У відзиві зазначено, що відомості про отримання/не отримання позивачем одноразової грошової допомоги за попереднім місцем служби у відповідача були відсутні у витягу послужного списку позивача, який міститься в його особовій справі, записи щодо перебування ОСОБА_1 на посадах в органах МВС відсутні; у наданому 2 серпня 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_1 витягу з послужного списку позивача також відсутні дані щодо проходження останнім служби в органах МВС.

Також відповідач зазначив, що позивач звернувся до суду із даним позовом із порушенням встановленого ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку (а.с. 34-40).

У додаткових поясненнях відповідач зауважив, що відповідно до витягу з наказу ГУ МВС в Донецькій області від 25 лютого 2008 року № 120 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби за «власним бажанням», вислуга років при звільненні склала: календарна 7 років 6 місяців 15 днів, пільгова 8 років 0 місяців 1 день.

Отже, загальна вислуга позивача при звільненні з органів МВС склала: 15 років 6 місяців 16 днів, що свідчить про те, що на день звільнення з органів внутрішніх справ (25 лютого 2008 року) позивач відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній станом на день звільнення) набув право на отримання грошової допомоги у розмірі, визначеному п. 10 постанови Кабінету Міністрів України № 393 (а.с. 171-172).

Ухвалою суду від 19 липня 2021 року відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (а.с. 30).

Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 19 жовтня 2021 року (а.с. 55).

У період з 4 по 29 жовтня 2021 року суддя перебувала на лікарняному, у зв`язку із чим підготовче судове засідання по справі, призначене на 7 жовтня 2021 року, не відбулось (а.с. 63).

Ухвалою суду від 2 листопада 2021 року підготовче засідання призначено на 11 листопада 2021 року о 15-00 год (а.с. 71).

Ухвалою від 9 листопада 2021 року вирішено проведення підготовчого судового засідання, яке призначене на 11 листопада 2021 року о 15-00 год, здійснювати в режимі відеоконференції з використанням системи EasyCon, за участю представника відповідача (а.с. 79).

Ухвалою від 11 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 8 грудня 2021 року о 10-00 год (а.с. 82).

Ухвалою від 8 грудня 2021 року відкладено розгляд справи на 12 січня 2022 року о 14-00 год; запропоновано позивачу надати додаткові докази; зобов`язано Головне управління МВС України в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду України надати суду додаткові докази по справі (а.с. 103).

Ухвалою від 8 грудня 2021 року вирішено проведення підготовчого судового засідання, яке призначене на 12 січня 2022 року о 14-00 год, здійснювати в режимі відеоконференції з використанням системи EasyCon, за участю представника відповідача (а.с. 104).

21 грудня 2021 року судом отримано додаткові докази від Головного управління Пенсійного фонду України (а.с. 109-111).

21 грудня та 28 грудня 2021 року судом отримано додаткові докази від Головного управління МВС України в Донецькій області (а.с. 113-124).

6 січня 2022 року судом отримано додаткові докази від позивача (а.с. 126-134, 147-156).

Протокольною ухвалою суду від 12 січня 2022 року оголошено перерву у розгляді справи до 26 січня 2022 року о 10-00 год (а.с. 141-142).

Ухвалою від 12 січня 2022 року вирішено проведення судового засідання, яке призначене на 26 січня 2022 року о 10-00 год, здійснювати в режимі відеоконференції з використанням системи EasyCon, за участю представника відповідача (а.с. 144).

Протокольною ухвалою суду від 26 січня 2022 року оголошено перерву у розгляді справи до 2 лютого 2022 року о 13-15 год (а.с. 162-163).

Ухвалою від 26 січня 2022 року вирішено проведення судового засідання, яке призначене на 2 січня 2022 року о 13-15 год, здійснювати в режимі відеоконференції з використанням системи EasyCon, за участю представника відповідача (а.с. 167).

Ухвалою суду від 2 лютого 2022 року оголошено перерву у розгляді справи до 17 лютого 2022 року о 15-30 год та витребувано додаткові докази у ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 177-179).

Ухвалою суду від 3 лютого 2022 року вирішено проведення судового засідання, яке призначене на 17 лютого 2022 року о 15-30 год, здійснювати в режимі відеоконференції з використанням системи EasyCon, за участю представника відповідача (а.с. 183).

Протокольною ухвалою суду від 17 лютого 2022 року оголошено перерву у розгляді справи до 1 березня 2022 року о 14-00 год (а.с. 187)

Ухвалою суду від 18 лютого 2022 року вирішено проведення судового засідання, яке призначене на 1 березня 2022 року о 14-00 год, здійснювати в режимі відеоконференції з використанням системи EasyCon, за участю представника відповідача (а.с. 194).

Через військову агресію російської федерації Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в країні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Внаслідок постійної загрози ракетних ударів по всій території України, обстрілів та загрози сухопутного просування військ російської федерації в деяких областях України, з метою збереження життя і здоров`я працівників Донецького окружного адміністративного суду та учасників справ, всі судові справи, призначені до розгляду в судових засіданнях в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду, з 24 лютого 2022 року були зняти із розгляду, про що на офіційному сайті Донецького окружного адміністративного суду було опубліковано відповідне оголошення.

Як наслідок, судове засідання у справі, призначене на 1 березня 2022 року, не відбулось.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022«Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 22 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 № 573/2022, від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затверджених Законами України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 № 2119, від 21 квітня 2022 року № 2212, від 22 травня 2022 року № 2263, від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, від 16 листопада 2022 року № 2738-IX відповідно, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 год 30 хв 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року № 9, з урахуванням положень ст. 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю - рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

У зв`язку з активізацією проведення бойових дій на території, зокрема, Донецької області, системних ракетних обстрілів населених пунктів області, у тому числі м. Слов`янськ, які здійснюються державою-агресором та створюють суттєву загрозу життю та здоров`ю людей, керівництво Донецької обласної державної адміністрації через засоби масової інформації закликало мешканців області евакуюватись до більш безпечних регіонів України.

Суддя зазначає, що станом на час прийняття даної ухвали широкомасштабна військова агресія російської федерації проти України триває, триває і строк дії воєнного стану.

Через існування загрози життю та здоров`ю учасників справи та працівників суду проводити судові засіданні в приміщенні суду за адресою: АДРЕСА_1 , є небезпечним.

Ухвалою суду від 15 листопада 2022 року у зв`язку із можливістю тимчасово, на період дії воєнного стану, проводити Донецьким окружним адміністративним судом відкриті судові засідання в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду, призначено судове засідання у справі на 30 листопада 2022 року о 10-30 год в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду; вирішено здійснювати судове засідання в режимі відеоконференції з використанням системи EasyCon, за участю представника відповідача (а.с. 198-199).

Ухвалою суду від 25 листопада 2022 року внесено виправлення в ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року про призначення судового засідання шляхом викладення пункту четвертого резолютивної частини ухвали в наступній редакції: 4. Проведення судового засідання у справі, яке призначено на 30 листопада 2022 року о 10-30 год, здійснювати в режимі відео конференції з використанням системи EasyCon, за участю представника відповідача (а.с. 206).

Ухвалою суду від 30 листопада 2022 року відкладено розгляд справи на 12 грудня 2022 року о 10-30 год; вирішено проведення судового засідання у справі, яке призначене на 12 грудня 2022 року, здійснювати в режимі відеоконференції з використанням системи EasyCon, за участю представника відповідача (а.с. 211).

Ухвалою суду від 5 грудня 2022 року вирішено проведення судового засідання у справі, яке призначене на 12 грудня 2022 року, здійснювати в режимі відеоконференції з використанням системи EasyCon, за участю представника відповідача (а.с. 2015).

Ухвалою суду від 12 грудня 2022 року оголошено перерву у розгляді справи до 13-00 год 29 грудня 2022 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 надати суду додаткові докази по справі (а.с. 222-224).

Ухвалою суду від 14 грудня 2022 року вирішено проведення судового засідання у справі, яке призначене на 29 грудня 2022 року о 13-00 год, здійснювати в режимі відеоконференції з використанням системи EasyCon, за участю представника відповідача (а.с. 225).

28 грудня 2022 року судом отримано додаткові докази від Військової частини НОМЕР_2 (а.с. 230-232).

29 грудня 2022 року представник відповідача у судове засідання з`явився (в режимі відеоконференції).

Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином (а.с. 227-229).

В матеріалах справи наявне клопотання позивача від 24 січня 2022 року про розгляд справи без його участі (а.с. 160-161).

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи наведене вище суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заявлені раніше заперечення проти позову, наполягав на правомірності нарахування та виплати позивачу при його звільненні з військової частини НОМЕР_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, передбаченої наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260, за три роки служби у військовій частині та просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання України згідно паспорту НОМЕР_4 від 16 січня 1998 року: АДРЕСА_2 , є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 від 3 жовтня 2016 року та має права на пільги встановлені законом України для ветеранів війни учасників бойових дій; у періоди з 17 серпня 2015 року по 6 січня 2021 року безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення (а.с. 11-17, 24-26).

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_3 , є державною організацією (установою, закладом) та належним відповідачем у справі (а.с. 34, 61).

Як встановлено судом, позивач у період з 5 лютого 2018 року по 5 лютого 2021 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 за контрактом (а.с. 42-45).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 5 лютого 2021 року № 24 старшого сержанта ОСОБА_1 , навідника-оператора 2 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , звільненого з військової служби в запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 27 січня 2021 року № 2-РС, відповідно до п. 2 пп. «А» (у зв`язку із закінченням контракту) ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено вважати таким, що 5 лютого 2021 року справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вислуга років у Збройних Силах України становить: календарна 5 років 7 місяців 26 днів, пільгова 8 років 1 місяць 27 днів. З 5 лютого 2021 року виключити зі списків особового складу частини, зняти зі всіх видів забезпечення, а з котлового забезпечення по нормі згідно з каталогом продуктів харчування під час повсякденної діяльності (обід) з 8 лютого 2021 року. Суд зазначає, що вказаний наказ не містить записів про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII та наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260 (а.с. 23, 43).

У березні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо внесення змін до наказу від 5 лютого 2021 року № 24 (а.с. 1-2, 27).

Листом від 12 травня 2021 року № 740/837 відповідач повідомив позивачу, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 167 від 8 квітня 2021 року призначено службову перевірку за фактом, зазначеним у заяві позивача, за результатами якої наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 88 від 11 травня 2021 року внесені зміні до наказу № 24 від 5 травня 2021 року. До листа було додано витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 19-РС від 7 травня 2021 року та витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 88 від 11 травня 2021 року (а.с. 27).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 19-РС від 7 травня 2021 року пункт 2 параграфу 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 27 січня 2021 року № 2-РС про звільнення з військової служби у запас старшого сержанта ОСОБА_1 , навідника-оператора розвідувального відділення розвідувального взводу за п. «а» (у зв`язку із закінченням контракту) п. 2 ч. 5 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - викладено в новій редакції: «Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» нижчепойменованих осіб рядового, сержантського та старшинського складу звільнити з військової служби: у запас за п. 2 пп. «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час): 1. Старшого сержанта ОСОБА_1 , навідника-оператора розвідувального відділення розвідувального взводу. Вислуга років у Збройних Силах: календарна 5 років 7 місяців 26 днів, пільгова 8 років 1 місяць 27 днів» (а.с. 21).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 88 від 11 травня 2021 року внесено зміни до п. 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 5 лютого 2021 року № 24, якими зазначений пункт викладено в новій редакції: «3. Старшого сержанта ОСОБА_1 , навідника-оператора 2 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , звільненого з військової служби в запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 27 січня 2021 року № 2-РС, відповідно до п. 2 пп. «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час) ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що 5 лютого 2021 року справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вислуга років у Збройних силах України становить: календарна 5 років 7 місяців 26 днів, пільгова 8 років 1 місяць 27 днів. […]. Виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, передбачену наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260. З останнього призову вислуга років становить 3 роки (з 5 лютого 2018 року по 2 лютого 2021 року) […]» (а.с. 22, 41).

Платіжним дорученням від 27 травня 2021 року № 534 позивачу перераховано грошову допомогу у розмірі 18 149,47 грн (а.с. 48).

Як вбачається з виписки з карткового рахунку позивача, 28 травня 2021 року ОСОБА_1 отримав одноразову грошову допомогу в розмірі 18 149,47 грн (а.с. 20).

В матеріалах справи наявний послужний список старшого сержанта ОСОБА_1 , згідно якого; 16 травня 2000 року позивач призваний на строкову військову службу; з 16 травня 2000 року по 16 березня 2001 року стрілець військової частини НОМЕР_7 ( АДРЕСА_1 ), з 16 січня 2001 року по 14 вересня 2001 року заступник командира взводу військової частини НОМЕР_7 ( АДРЕСА_1 ), 16 жовтня 2001 року звільнений у запас, 17 липня 2015 року призваний на військову службу під час часткової мобілізації, з 17 липня 2015 року по 21 липня 2015 року курсант військової частини польова пошта НОМЕР_8 ( АДРЕСА_4 ), з 21 липня 2015 року по 5 серпня 2015 року курсант військової частини польова пошта НОМЕР_9 ( АДРЕСА_1 ), з 5 серпня 2015 року по 10 серпня 2015 року у списках військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), з 10 серпня 2015 року по 15 липня 2016 року стрілець-санітар військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), 13 жовтня 2016 року звільнений у запас, 5 лютого 2018 року прийнятий на військову службу за контрактом, з 5 лютого 2018 року по 31 травня 2019 року старший стрілець-санітар відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), з 31 травня 2019 року по 4 вересня 2019 року старший стрілець відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), з 4 вересня 2019 року по 5 лютого 2021 року навідник-оператор розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), 5 лютого 2021 року звільнений з військової служби за контрактом у запас (а.с. 42, 51).

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_10 від 5 квітня 2000 року, позивач 14 січня 2002 року прийнятий на службу в ОВС України (наказ МУППРМ (Маріупольське училище професійної підготовки працівників міліції) від 14 січня 2002 року № 15); звільнений з ОВС України 25 лютого 2008 року (наказ ГУМВС України в Донецькій області від 25 лютого 2002 року № 120 л/с (записи №№ 6-7, зв.бік а.с. 19);

Згідно довідок ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Донецький області від 28 грудня 2021 року № 428 лк та від 20 грудня 2021 року № 709лк, ОСОБА_1 проходив службу в ОВС з 14 січня 2002 року по 25 лютого 2008 року на посадах атестованого складу ОВС. Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 25 лютого 2008 року № 120 о/с з 25 лютого 2008 року звільнений з ОВС за п. 64 «ж» (за власним бажанням) у запас Збройних Сил положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Приморського районного відділу Маріупольського міського управління ГУМВС України в Донецькій області у спеціальному званні «молодший лейтенант міліції», також зазначено, що вказана довідка видана на підставі архівних обліків ліквідаційної комісії Маріупольського МУ та інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (а.с. 114, 120, 149).

Наказом начальника Маріупольського училища професійної підготовки працівників міліції ГУМВС України в Донецькій області від 14 січня 2002 року № 15 позивач зарахований курсантом училища кандидатом на посаду міліціонера ППСМ у 1 навчальний взвод (ЛВ в порту Маріуполь) (а.с. 115, 121, 152).

Наказом від 15 червня 2002 року № 104 позивача відряджено для подальшого проходження служби в комплектуючі органи ЛВ в порту Маріуполь (а.с. 116, 122, 153).

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 23 березня 2007 року № 125 о/с прапорщика міліції ОСОБА_1 призначено оперуповноваженим сектору карного розшуку Приморського райвідділу Маріупольського міську правління, увільнивши його від посади помічника оперативного чергового чергової частини штабу ЛВ в порту Маріуполь (а.с. 117, 123, 154).

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 25 лютого 2008 року № 120 о/с молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-144517) звільнено з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Приморського райвідділу Маріупольського міську правління з 25 лютого 2008 року за п. 64 «ж» (за власним бажанням) у запас; вислуга років на 25 лютого 2008 року: календарна 7 років 6 місяців 15 днів, пільгова 8 років 0 місяців 1 день (а.с. 118, 124, 155).

Згідно довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 23 грудня 2021 року № 354, виданої ліквідаційної комісією Головного управління МВС України в Донецькій області, № 354 від 23 грудня 2021 року про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески ОСОБА_1 , за період проходження служби позивачем в Маріупольському МУ ГУМВС України в Донецькій області з 18 червня 2002 року по 25 лютого 2008 року, з його грошового забезпечення страхові внески до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування не сплачувались (а.с. 129).

Згідно довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 23 грудня 2021 року № 354, виданої ліквідаційної комісією Головного управління МВС України в Донецькій області, № 354 від 23 грудня 2021 року за період проходження служби позивачем в Маріупольському МУ ГУМВС України в Донецькій області з 18 червня 2002 року по 25 лютого 2008 року з його грошового забезпечення страхові внески до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування: у період з червня 2002 року по грудень 2006 року - не сплачувались; з січня 2007 року по лютий 2008 року - сплачувались (а.с. 150-151).

У довідці «Індивідуальні відомості з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування» за формою ОК-5, наданій суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області разом із листом від 16 грудня 2021 року № 0500-2202-7/129676, відомості про нараховані страхові внески щодо ОСОБА_1 органами ВМС України за період січень 2002 року лютий 2008 року - відсутні (а.с. 110-111).

При вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із даним позовом, суд виходить з наступного.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 цієї статті для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) (у редакції, яка була чинною станом на час звернення позивача до суду із даним позовом) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

На переконання суду в аспекті спірних правовідносин поняття "грошове забезпечення" і "заробітна плата", які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця охоплюється застосованим в ч. 2 ст. 233 КЗпП України визначенням "законодавство про оплату праці" та, відповідно, звернення до суду з заявленими позивачем вимогами не обмежується будь-яким строком.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що неодноразово була висловлена, зокрема, у постанові від 25 квітня 2019 року у справі № 804/496/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 360/3359/19.

Отже, позивач звернувся до суду із даним позовом без порушення встановленого КАС України строку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ) (тут і наділі в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) зазначений закон визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною 1 ст. 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно абз. 1 п. 2 ст. 15 вказаного Закону військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до абз. 4 п. 2 цієї ж статті виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Згідно абз. 6 зазначеного пункту у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Як встановлено судом, позивач до підписання контракту на проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 проходив військову службу в ОВС та інших військових частинах.

Так, у період з 14 січня 2002 року по 25 лютого 2008 року позивач проходив службу в ОВС, з яких був звільнений за власним бажанням згідно Наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 25 лютого 2008 року № 120; в наказі зазначено, що вислуга років позивача станом на 25 лютого 2008 року склала: календарна 7 років 6 місяців 15 днів, пільгова 8 років 0 місяців 1 день (а.с. 118, 120, 124, 155).

Відповідно до абз. 2 п. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, яка діяла станом на час звільнення позивача з ОВС) військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже, позивач мав право на грошову допомогу, передбачену п. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ, вже у лютому 2008 року при звільненні з ОВС.

Крім цього, як вбачається з наказу командира військової частини НОМЕР_11 від 13 жовтня 2016 року № 197, позивачу при звільненні у запас з військової частини НОМЕР_2 була виплачена допомога при звільненні згідно наказу Міністра оборони № 260 від 11 червня 2008 року (а.с. 232).

Суд зауважує, що наказом Міністра оборони № 260 від 11 червня 2008 року, який втратив чинність згідно наказу Міноборони України від 7 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» з 20 липня 2018 року, було затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, яка згідно п. 1.1 визначала порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Згідно п. 38.1 розділу ХХХVIII цієї Інструкції особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Отже, при звільненні позивача з військової служби у жовтні 2016 року (з Військової частини НОМЕР_2 ) позивач отримав грошову допомогу, передбачену п. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги приписи абз. 6 п. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII, суд приходить до висновку про доведеність відповідачем правомірності призначення та виплати позивачу при звільненні з Військової частини НОМЕР_1 грошової допомоги за три роки служби.

Як наслідок, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову.

Згідно приписів ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 12, 72-78, 90, 94, 139, 205, 244-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні в присутності (в режимі відеоконференції) представника відповідача.

Повний текст рішення складено та підписано 25 січня 2023 року.

Суддя Н.П. Волгіна