Справа № 320/10669/21
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2023 року справа №320/10669/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради, Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Бориспільської міської ради, в якому позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17.01.2022 №84/01/22-Р, просить суд:

- визнати бездіяльність Бориспільської міської ради () щодо ненадання в повному обсязі інформації та копій документів по запиту від 30.06.2021 - протиправною;

- зобов`язати Бориспільську міську раду () надати повну інформацію запиту ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради від 30.06.2021 протягом 5 робочих днів з дня набрання рішенням законної сили;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бориспільської міської ради () документально підтверджені витрати на користь ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідач, як розпорядник публічної інформації, протиправно не надав у повному обсязі інформацію, яку вимагав позивач згідно з його інформаційним запитом. Посилаючись на положення Законів України "Про доступ до публічної інформації", позивач заявляє про порушення відповідачем норм чинного законодавства, прав та законних інтересів позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 прийнято до розгляду позовну заяву (уточнену) від 17.01.2022 №84/01/22-Р представника позивача - адвоката Романюка Івана Миколайовича.

21.02.2022 на адресу суду від відповідача Бориспільської міської ради надійшов відзив на уточнюючу позовну заяву від 10.02.2022 №11.1-12-27-1055/2022, в якому Бориспільська міська рада звертає увагу суду на те, що спірна відповідь від 07.07.2021 №12-33-4387 надана Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради, який є окремою юридичною особою та має свій ідентифікаційний код юридичної особи 33003375. Тому, на думку Бориспільської міської ради, належним відповідачем у даній справі є Виконавчий комітет Бориспільської міської ради.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Виконавчий комітет Бориспільської міської ради (ідентифікаційний код 33003375, місцезнаходження: 08300, Київська обл., м.Бориспіль, вул. Київський шлях, буд.72).

Виконавчий комітет Бориспільської міської ради проти позову заперечує, у відзиві на позовну заяву пояснив, що позивачу у відповідь на його запит повідомлено про розмір коштів, які надійшли до місцевого бюджету, від плати за землю за період 2017-2021 років та запропоновано з питанням щодо надходжень в розрізі платників вказаного податку звернутися до ГУ ДПС у Київській області, оскільки Бориспільська міська рада не володіє інформацією щодо надходжень плати за землю щодо кожного платника окремо за період 2017-2021 років. Також позивачу повідомлено про те, що у виконкому відсутня технічна можливість надати графічну частину Генерального плану у приміщенні управління містобудування та архітектури. Тому, на думку відповідача-2, відповідь надана на запит позивача є правомірною, обґрунтованою та законною.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , виданим Нов.Волинським МРВ УМВС України в Житомирській області 11.08.1998.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на офіційну електронну адресу Бориспільської міської ради був направлений запит про отримання публічної інформації від 30.06.2021 б/н (вх.№12-33-4387 від 01.07.2021), в якому позивач просив надати наступну інформацію:

1. Про розмір коштів, які надійшли на рахунки Бориспільської міської ради в якості плати за землю щодо кожного платника окремо за період 2017-2021 років.

2. Надати графічну частину матеріалів діючого генерального плану м. Бориспіль в електронному варіанті.

Відповідь на цей запит позивач просив направити на вказану у запиті електронну адресу.

У відповідь на цей запит Виконавчий комітет Бориспільської міської ради 07.07.2021 направив на електронну адресу позивача лист від 07.07.2021 №12-33-2560, в якому надав таку відповідь:

1. Розмір коштів, які надійшли до місцевого бюджету, від плати за землю за період 2017-2021 років становить 232887,5 тис. грн. Щодо надходжень в розрізі платників вказаного податку, рекомендовано заявнику звернутись до ГУ ДПС у Київській області.

2. Графічна частина Генерального плану в електронному варіанті відсутня. Запропоновано ознайомитись з матеріалами генерального плану території міста Борисполя можливо в приміщенні управління містобудування та архітектури в середу та п`ятницю з 9.00 год. до 13.00 год.

Не погоджуючись з правомірністю надання Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради такої відповіді на запит, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі, з приводу чого суд зазначає таке.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати й поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-XII (далі - Закон України «Про інформацію») інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно зі статтею 5 Закону «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VІ (далі Закон №2939-VІ), відповідно до статті 1 якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні, про що зазначено в частині першій статті 19 Закону №2939-VІ. Крім того, даною статтею визначено порядок оформлення запитів на інформацію.

Так, запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (частина друга). Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача (частина третя вказаної статті) та має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі (частина п`ята).

Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини першої статті 5 Закону №2939-VІ).

Розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність і об`єктивність наданої інформації та оновлювати оприлюднену інформацію (пункт 6 частини першої статті 14 Закону №2939-VІ).

Відповідно до частини першої статті 6 Закону №2939-VІ інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Частиною другою статті 6 цього Закону №2939-VІ визначено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Пунктом 2 частини першої статті 15 Закону №2939-VІ передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону №2939-VІ розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані:

1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом;

2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом;

3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб;

4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 20 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до частини 2 статті 20 Закону України «Про інформацію» будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Вичерпний перелік випадків, коли розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту про надання інформації, установлений нормами частини першої статті 22 Закону №2939-VІ, відповідно до якої розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього закону.

Відповідно до частин другої-п`ятої статті 22 Закону №2939-VІ відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:

1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що публічна інформація як вид інформації виокремлена з-поміж інших за такими ознаками: вона має бути відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях; вона отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством; вона перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Відсутність якоїсь із цих ознак має означати, що така інформація не є публічною. При цьому означення «публічна» не звужено повною відкритістю, доступністю інформації. Створені в процесі діяльності суб`єкта владних повноважень документи можуть містити як відкриту інформацію, так і інформацію з обмеженим доступом, яка, однак, не втрачає у зв`язку із цим ознаки публічної. Обов`язок розпорядника інформації надати на запит інформацію, яка є в його володінні, презюмується.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 22 Закону № 2939-VІ відмова у задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою. Тобто у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав обмеження у доступі, встановлених шляхом застосування «трискладового тесту», передбаченого частиною другою статті 6 Закону №2939-VI.

Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї з трьох складових, передбачених частиною другою статті 6 Закону № 2939-VI, означає, що відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права в подібних відносинах викладений у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №9901/510/18, від 30.01.2020 у справі №806/1959/16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №9901/249/19.

Положеннями статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що запитувач має право оскаржити, зокрема: відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, в пункті 1 Постанови Пленум Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» зазначено, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям «відображеності та задокументованості» і є публічною.

Велика палата Європейського суду з прав людини у рішенні від 8 листопада 2016 року у справі «Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary» (заява № 18030/11) вказала, що те, наскільки заборона доступу до інформації є втручанням у права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати у кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин. Для цього, серед критеріїв, має бути оцінено чи є інформація готовою та доступною. Надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання та обробки даних.

З наведеного слід дійти висновку, що запитувана інформація повинна бути готовою та доступною, міститься, принаймні, в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Як встановлено судом, позивачем на офіційну електронну пошту Бориспільської міської ради був направлений запит про отримання публічної інформації від 30.06.2021 (вх.№12-33-4387 від 01.07.2021), в пункті 1 запиту позивач просив відповідача надати інформацію про розмір коштів, які надійшли на рахунки Бориспільської міської ради в якості плати за землю щодо кожного платника окремо за період 2017-2021 років; та в пункті 2 - надати графічну частину матеріалів діючого генерального плану м. Бориспіль в електронному варіанті.

За висновком суду, запитувана інформація, безумовно, є публічною, оскільки стосується діяльності суб`єкта владних повноважень та прийняття ним рішень, а також була відображена (задокументована) ним.

Відповідь на запит була надана листом від 07.07.2021 №12-33-2560 Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради.

Тобто фактично Бориспільською міською радою було перенаправлено запит до Виконавчого комітету Бориспільської міської ради для надання відповіді.

Надаючи оцінку діям відповідача-2 щодо надання інформації на запит, суд зазначає наступне.

Так, у відповідь на запит позивача Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради на електронну адресу позивача направлено лист від 07.07.2021 №12-33-2560, в якому щодо пункту 1 запиту надано інформацію про розмір коштів, які надійшли до місцевого бюджету, від плати за землю за період 2017-2021 років, проте щодо надходжень в розрізі платників вказаного податку інформації не надано, рекомендовано звернутись до ГУ ДПС у Київській області. Що стосується питання 2 запиту, відповідачем-2 графічної частини матеріалів діючого генерального плану м. Бориспіль в електронному варіанті не надано із зазначенням тих причин, що графічна частина Генерального плану в електронному варіанті відсутня. При цьому запропоновано ознайомитись з матеріалами генерального плану території міста Борисполя в приміщенні управління містобудування та архітектури, вказавши приймальні дні.

Суд зауважує, що незважаючи на те, що запит на публічну інформацію був адресований Бориспільській міській раді, відповідь на цей запит була надана Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради, що свідчить про виконання відповідачем-1 положень частини першої статті 22 Закону №2939-VI щодо направлення запиту належному розпоряднику.

Водночас в частині надання відповіді на питання 1 запиту (щодо інформації про надходження розміру коштів в розрізі платників з податку на землю) вказана норма відповідачем-2 дотримана не була, оскільки запит не був направлений до належного розпорядника Головного управління ДПС у Київській області з одночасним інформуванням позивача про це, що свідчить про непослідовність дій відповідача-2 та порушення ним положень частини першої статті 22 Закону №2939-VI.

Так, суд зазначає, що в частині надання відповіді на перше питання запиту щодо інформації про суму сплаченого земельного податку щодо кожного платника окремо за період 2017-2021 роки, саме ГУ ДПС у Київській області володіє зазначеною інформацією, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до зазначеної статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування, законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

За приписами п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

З вказаних норм вбачається, що до місцевих зборів належить плата за землю, а адміністрування такого збору здійснюється податковим органом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради було допущено протиправну бездіяльність, оскільки запит позивача в частині пункту 1 повинен бути направлений до належного розпорядника інформації, а саме до ГУ ДПС у Київській області, з одночасним інформуванням позивача про це.

Проте таких дій Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради вчинено не було, що свідчить про непослідовність дій відповідача-2 та порушення ним положень статті 22 Закону №2939-VI.

З метою захисту прав позивача, необхідно визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Бориспільської міської ради щодо не направлення запиту позивача №29/10-8 від 29.10.2021 в частині пункту 1 до належного розпорядника (ГУ ДПС у Київській області) з одночасним інформуванням про це позивача, відповідно до положень статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI та зобов`язати Виконавчий комітет Бориспільської міської ради направити запит позивача у вказаній частині до належного розпорядника з одночасним інформуванням про це позивача.

Надаючи оцінку діям відповідача-2 в частині ненадання інформації в повному обсязі на пункт 2 запиту щодо надання позивачу графічної частини Генерального плану в електронному варіанті, суд зазначає таке.

Відповідач-2 по суті наданої позивачу відповіді не заперечує того факту, що він є розпорядником інформації, яка відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, що отримана або створена в процесі здійснення відповідачем-2 своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 2939-VI для забезпечення збереження та доступу до публічної інформації документи, що знаходяться у суб`єктів владних повноважень, підлягають обов`язковій реєстрації в системі обліку, що має містити, зокрема: 1) назву документа; 3) дату надходження документа; 4) джерело інформації (автор, відповідний підрозділ); 7) галузь; 8) ключові слова; 9) тип, носій (текстовий документ, електронний документ, плівки, відеозаписи, аудіозаписи тощо); 10) вид (нормативні акти, угоди, рішення, протоколи, звіти, прес-релізи); 12) форму та місце зберігання документа тощо.

За правилами частини першої статті 16 Закону № 2939-VI розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію, надання консультацій під час оформлення запиту, а також за оприлюднення інформації, передбаченої цим Законом.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначені в Законі України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI).

Містобудівною документацією, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту є генеральний план населеного пункту (пункт 2 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI).

Згідно з частиною першою статті 17 Закону № 3038-VI генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Частиною 10 статті 17 Закону № 3038-VI передбачено, що генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання.

Частина 7 Закону № 3038-VI визначає, що виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, які організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.

Повноваження виконавчих органів сільських, селищних і міських рад, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій визначені у статті 8 Закону № 3038-VI, згідно якої останні у встановлений строк:

1) подають пропозиції до проекту відповідного місцевого бюджету на наступний рік або про внесення змін до бюджету на поточний рік щодо потреби у розробленні генерального плану населеного пункту;

2) визначають у встановленому законодавством порядку розробника генерального плану населеного пункту, встановлюють строки розроблення та джерела його фінансування;

3) звертаються до обласної державної адміністрації, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури (для міст Києва та Севастополя, обласних центрів, міст обласного значення), щодо визначення державних інтересів для їх врахування під час розроблення генерального плану населеного пункту;

4) повідомляють через місцеві засоби масової інформації про початок розроблення генерального плану населеного пункту та визначають порядок і строк внесення пропозицій до нього фізичними та юридичними особами;

5) організовують проведення громадського обговорення проекту генерального плану;

6) забезпечують попередній розгляд проекту генерального плану населеного пункту архітектурно-містобудівною радою відповідного рівня;

7) узгоджують проект генерального плану населеного пункту з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад;

8) забезпечують розроблення проекту генерального плану населеного пункту з урахуванням обмежень у використанні земель, у тому числі обмежень використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України;

9) забезпечують здійснення стратегічної екологічної оцінки.

Згідно з ч.12 Закону № 3038-VI Генеральний план населеного пункту розробляється у формі електронного документа, формат якого визначається Кабінетом Міністрів України, та підписується кваліфікованими електронними підписами відповідальними особами, які його розробили, - архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, та сертифікованим інженером-землевпорядником.

Частина 15 Закону № 3038-VI передбачає, що доступ до матеріалів генерального плану населеного пункту, крім інформації, яка відповідно до закону становить державну таємницю або належить до інформації з обмеженим доступом, не може обмежуватися. Загальна доступність матеріалів генерального плану населеного пункту забезпечується відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" шляхом надання їх за запитом на інформацію, оприлюднення, у тому числі у формі відкритих даних, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури, веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування, внесення відповідних даних до Державного земельного кадастру та містобудівного кадастру.

Наведені положення, що регламентують компетенцію зокрема міської ради та виконавчого комітету міської ради, а також порядок доступу до матеріалів генерального плану населеного пункту дають підстави для висновку про те, що запитувана у відповідача-1 позивачем та не надана йому інформація стосовно надання графічної частини матеріалів діючого генерального плану м. Бориспіль в електронному варіанті, підпадає під визначення, яке міститься у статті 1 Закону № 2939-VI, а саме інформація, отримана або створена в процесі виконання Бориспільської міської ради своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, яка знаходиться у володінні цього органу.

З урахуванням зазначеного суд доходить висновку, що відмова відповідачів у наданні позивачеві інформації, яку він запитував, є протиправною, а визначені підстави для відмови у її наданні не відповідають частині першій статті 22 Закону № 2939-VI. Більше того, у цій конкретній ситуації немає підстав вважати, що надання позивачеві запитуваної інформації покладало на відповідачів надмірний тягар з обробки даних.

Крім того, суд звертає увагу на те, що з аналізу положень чинного законодавства слідує, що розпорядник публічної інформації може (і повинен) надати не лише ту публічну інформацію, яку він з огляду на свій правовий статус створив, а й ту, яка була отримана ним (розпорядником) у процесі здійснення його повноважень, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у його володінні, зокрема через систему обліку публічної інформації.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі № 9901/275/20.

Суд зазначає, що надання відповіді на запитувану інформацію ОСОБА_1 не потребує створення такої інформації, а вимагає лише систематизації вже наявної.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що саме Бориспільська міська рада є розпорядником запитуваної інформації в розумінні Закону № 2939-VI, а відтак належним і достатнім способом захисту прав скаржника є зобов`язання відповідача-1 надати позивачу запитувану ним інформацію з урахуванням визначених Законом № 2339-VI вимог.

Об`єктом судового захисту в цій справі є право скаржника на отримання публічної інформації на його запит. ОСОБА_1 , звертаючись до суду, вважав, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо ненадання в повному обсязі інформації та копій документів по запиту від 30.06.2021 і це є підставою для зобов`язання Бориспільської міської ради надати запитувану інформацію.

Однак суд вважає наведення формулювання позовної вимоги некоректним та таким, що не відповідає підставам позову у цій справі, оскільки відповідь відповідача-2, якому відповідач-1 надав доручення надати відповідь на запит позивача на публічну інформацію, не може свідчити про бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Водночас доводи позовної заяви зводяться до його незгоди з відмовою відповідача-2 у наданні запитуваної інформації.

Суд вважає за необхідне визначити, що з урахуванням обставин справи належним та ефективним способом судового захисту прав скаржника є визнання протиправною відмови Бориспільської міської ради у наданні інформації на запит ОСОБА_1 від 30 червня 2021 року та зобов`язання відповідача надати інформацію на зазначений запит.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 77 КАС України (у редакції станом на час надання відповіді) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати публічну інформацію протягом 5 робочих днів з дня набрання чинності рішенням суду, суд зазначає таке.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 1 ст. 20 Закону № 2939-VІ).

Відповідно частини 4 статті 20 Закону № 2939-VІ, у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

З аналізу вказаних норм вбачається, що за загальним правилом відповідь на запит щодо отримання певної інформації надається розпорядником інформації не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання відповідного запиту. Проте, в окремих випадках (наприклад, якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації) розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів та письмово повідомити про це запитувача такої інформації. Тобто, розпорядник інформації не обмежується строком в п`ять днів при наданні запитувачу відповіді на його запит та запитуваної ним інформації та може його продовжити до двадцяти робочих днів.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що достатнім способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача-1 розглянути п. 2 запиту ОСОБА_1 від 30.06.2021 в порядку та строки, передбачені Законом України "Про доступ до публічної інформації".

При цьому, суд зазначає, що запит позивача був опрацьований саме Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради, який не є належним розпорядником запитуваної у пункті 2 запиту інформації та який надав позивачеві відповідь на запит, у зв`язку з чим саме Бориспільська міська рада є належним відповідачем в цій частині вимог.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Під час звернення з даним позовом до суду позивач судовий збір не сплачував, оскільки є звільненим від сплати судового збору як особа з інвалідністю другої групи на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Бориспільської міської ради щодо не направлення запиту ОСОБА_1 від 30.06.2021 (вх.№12-33-4387 від 01.07.2021) в частині пункту 1 до належного розпорядника Головного управління ДПС у Київській області з одночасним інформуванням про це запитувача, відповідно до положень статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI.

3. Зобов`язати Виконавчий комітет Бориспільської міської ради (ідентифікаційний код 33003375, місцезнаходження: 08300, Київська обл., м.Бориспіль, вул. Київський шлях, буд.72) направити запит ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 30.06.2021 (вх.№12-33-4387 від 01.07.2021) в частині пункту 1 до належного розпорядника Головного управління ДПС у Київській області) з одночасним інформуванням про це запитувача.

4. Визнати протиправною відмову виконавчого комітету Бориспільської міської ради щодо відмови у наданні в повному обсязі інформації на пункт 2 запиту на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 30.06.2021 (вх.№12-33-4387 від 01.07.2021).

5. Зобов`язати Бориспільську міську раду (ідентифікаційний код 04054903; місцезнаходження: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 72) розглянути пункт 2 запиту на отримання публічної інформації ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 30.06.2021 в порядку та строки, передбачені Законом України "Про доступ до публічної інформації".

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення складено 11.02.2023.

Суддя Кушнова А.О.