Справа № 480/6227/22
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2023 року Справа № 480/6227/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6227/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Білопілля Транс Агро" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
23 вересня 2022 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Білопілля Транс Агро" (далі - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області (далі - відповідач), в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 342023 від 12 вересня 2022 року, яка винесена начальником відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час перевірки транспортного засобу, належного позивачу, виявлено порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» при наданні послуг з перевезення пасажирів та вантажів. Позивач зазначає, що автомобіль марки «Камаз» номерний знак НОМЕР_1 , щодо якого зафіксоване вказане порушення, хоча і належить позивачу, проте переданий в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Логістик Системс». Позивач вважає, що відповідач неправильно визначив особу перевізника, в результаті чого в ході розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт суб`єктом справляння адміністративно-господарського штрафу визначив власника автомобіля, а не автомобільного перевізника. Позивач просить суд звернути увагу на те, що перевізником вантажу у товарно-транспортній накладній зазначено ТОВ "Агро Логістик Системс". Позивач не є автомобільним перевізником, а тому є безпідставним застосування до нього Закону України «Про автомобільний транспорт» для притягнення його відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, яке він не вчиняв. З огляду на це, просить позов задовольнити.
Ухвалою від 28 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою від 17 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали подати відзив на позовну заяву.
14 листопада 2022 року, скориставшись правом на подання заперечень, представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити, і зазначає, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята на підставі акту проведеної перевірки, відповідно до висновків якого позивачем здійснювалися перевезення вантажу без документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Щодо доводів позивача про те, що транспортний засіб не перебуває в користуванні позивача, представник відповідача зазначає, що позивачем на підтвердження цього твердження не долучено жодних доказів. Звертає увагу суду, що водій транспортного засобу заперечень щодо визначення позивача перевізником в акті перевірки не висловив. Вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем не підтверджено належними доказами, що транспортний засіб перебував у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Логістик Системс». Тому, відповідач вважає, що оскаржувана постанова є правомірною та такою, що відповідає вимогам законодавства України, а відтак не підлягає скасуванню.
Представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження позиції позивача, а саме договору оренди основних засобів від 15 жовтня 2019 року з додатками та актами приймання-передачі від 03 лютого 2020 року, та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08 червня 2022 року.
У свою чергу, 25 листопада 2022 року від представника відповідача надійшло заперечення на клопотання про долучення документів до матеріалів справи з огляду на те, що зазначені докази не надавались водієм під час перевірки, не надавались позивачем під час розгляду справи, а також не надавались позивачем під час подачі позовної заяви, і тому не можуть бути враховані судом при прийнятті рішення.
З метою всебічного, об`єктивного розгляду і вирішення справи, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача та долучити зазначені докази до матеріалів справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
15.10.2019 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Білопілля Транс Арго» (орендодавець), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Логістик Системс» (орендар) укладено договір, відповідно до умов якого, орендодавець передає, а орендар приймає в оренду основні засоби, згідно Додатків до даного договору (а.с. 27-28) Відповідно до пункту 7 цей договір укладено строком на два роки і діє з моменту підписання акту приймання-передачі. Також, договором, зокрема пунктом 7.2, передбачено, що у разі відсутності заяв однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення терміну його дії на протязі одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих же умовах, які були передбачені цим договором. На підтвердження виконання умов цього договору позивачем надано акт прийому-передачі транспортного засобу марки «Камаз» номерний знак НОМЕР_1 від 03.02.2020 (зв. бік а. с. 28).
02.08.2022 ТОВ «Агро Логістик Системс» здійснено перевезення вантажу (пісок) автомобілем «Камаз» номерний знак НОМЕР_1 , про що свідчить товарно-транспортна накладна № 438/3 від 02.08.2022 (зв. бік а. с. 6).
Так, даними товарно-транспортної накладної № 438/3 підтверджується, що автомобільним перевізником є ТОВ «Агро Логістик Системс», яке перевозило пісок з Верхньосироватської ділянки Басівського 2 родовища до смт Миколаївка Білопільського району Сумської області з використанням вказаного вище транспортного засобу, яким керував водій ОСОБА_1 . Вантажовідправником цього піску є ТОВ «Спеціалізоване підприємство «Надра», а замовником перевезення та вантажоотримувачем є ТОВ Агрофірма «Вікторія».
02.08.2022 під час проведення рейдової перевірки службовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області здійснено перевірку транспортного засобу «Камаз» номерний знак НОМЕР_1 , який належать позивачу.
За наслідками перевірки посадовими особами відповідача 02.08.2022 складено акт № 314563 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому встановлено «порушення при перевезенні вантажу згідно ТТН №438/3 від 02 серпня 2022 року (пісок) на момент перевірки відсутній оформлений протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, чим порушено статтю 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (зв. бік а.с. 5).
Відповідальність за вказане порушення передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» .
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІІ від 05.04.2001 (далі - Закон № 2344-ІІІ).
Частиною четвертою статті 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Згідно із абзацом четвертим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 за №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 за № 103 (далі - Положення № 103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (далі- Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Так, Укртрансбезпека відповідно до підпунктів 2, пункту 5 Положення № 103 відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.
Згідно із пунктом 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Отже, державній службі України з безпеки на транспорті в особі її відділів державного нагляду (контролю) в областях надано право здійснювати державний контроль за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті.
До того ж, частинами 14, 17 статті 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначається Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).
Відповідно до підпункту 1 пункту 15 Порядку № 1567, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Згідно із статтею 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Системний аналіз наведених законодавчих норм свідчить, що визначений статтею 48 Закону України №2344-III перелік документів не є вичерпним, оскільки законодавством можуть бути передбачені інші документи, що є необхідними для здійснення внутрішніх перевезень вантажів.
У контексті абзацу другого частини шостої статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» протокол перевірки технічного стану є іншим документом, передбаченим законодавством, а саме Порядком проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 137, та повинен бути пред`явлений особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.
Проте, у межах цієї справи учасниками не оспорюється правильність висновків контролюючого органу про відсутність у водія під час рейдової перевірки протоколу перевірки технічного стану. Спірним є те, що позивач не вважає себе автомобільним перевізником.
Так, статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачені види відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, які застосовуються до автомобільних перевізників.
Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, як зазначено в частині першій статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення є саме автомобільний перевізник.
Відповідно до статті першої Закону України № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;
Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону України №2344-III).
При цьому, відповідно до статті 1 Правил дорожнього руху України власником транспортного засобу є фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та має на це відповідні документи.
Отже, законом чітко визначено відмінність між особою, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та особою, яка використовує його або безпосередньо, або через водія (іншу юридичну особу) для здійснення перевезень.
Згідно товарно-транспортної накладної від 02.08.2022 № 438/3 перевізником зазначено ТОВ "Агро Логістик Системс".
Також, згідно договору від 09.08.2021 № 09/08-18, укладеного між позивачем та ТОВ "Агро Логістик Системс", за умовами якого позивач передав у користування транспортний засіб «Камаз» номерний знак НОМЕР_1 . На підтвердження реальності господарських відносин за договором, позивачем надано до суду акт приймання-передачі транспортного засобу.
Оскільки, позивач не був перевізником на транспортному засобі, що перевірявся, він не може бути суб`єктом відповідальності за статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Та обставина, що позивач під час розгляду справи не надав пояснень та документів не звільняє відповідача від обов`язку встановити дійсного автомобільного перевізника.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення, з огляду на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Білопілля Транс Агро" не було перевізником вантажу, а тому позивач не може бути притягнутий до відповідальності відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
З урахуванням задоволення позовних вимог, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 2481,00 грн.
Керуючись ст.ст. 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Білопілля Транс Агро" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 12 вересня 2022 року № 342023.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко