Справа № 500/104/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/104/23

14 лютого 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Печінку Павла Володимировича звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за № 23 від 12.12.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності із 01.09.1978 по 16.07.1981, з 16.11.1985 по 31.12.1998 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня досягнення пенсійного віку - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову вказує, що після досягнення 60 років звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак їй було відмовлено в призначенні пенсії та не зараховано до страхового стажу період навчання, роботи та догляду за дитиною через невірне зазначення по батькові у документах, які підтверджують ці періоди. Так, в оскаржуваному рішенні вказано, що у дипломі про закінчення навчання зазначено по батькові « ОСОБА_2 », у той час як у свідоцтві про шлюб - « ОСОБА_3 », що не відповідає паспортним даним; у трудовій книжці на російській мові - « ОСОБА_4 », у той час як у паспорті російською мовою зазначено « ОСОБА_5 »; у свідоцтві про народження дитини по батькові позивачки вказано « ОСОБА_3 », що не відповідає її паспортним даним - « ОСОБА_2 ».

Позивачка вказує, що її трудова книжка містить повну інформацію про трудової діяльності, яка проходила в одній установі, у тому числі й за період з 16.11.1985 по 31.12.1998.

Підставою для призначення особі пенсії за віком є відповідний стаж її роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Недоліки записів у трудовій книжці не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у книжці чи довідці. Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Безпідставним вважає позивачка і незарахування до страхового стажу періоду її навчання в СПТУ №2 м. Тернополя із 01.09.1978 по 16.07.1981, позаяк написання по батькові у дипломі про закінчення навчання повністю відповідає паспортним даним; а також відмова у зарахуванні періоду догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 21.02.1984 по 21.02.1987, оскільки запис по батькові « ОСОБА_3 » у свідоцтві про народження дитини відповідає запису у свідоцтві про народження самої позивачки. Крім того, період догляду за дитиною охоплюється трудовою діяльністю, відображеною у трудовій книжці ОСОБА_1 .

З наведених підстав позивачка просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

30.01.2023 від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду надійшов відзив (зданий на пошту 26.01.2023), у якому, зокрема, вказано, що позивачка за призначенням пенсії відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування звернулася 05.12.2022. Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №23 від 12.12.2022 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0207-8/38436 від 14.12.2022 позивачку повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком.

Відповідачем вказано умови для призначення пенсії за віком, визначені законом, а саме, вік 60 років, страховий стаж 29 років.

На момент звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж позивачки, підтверджений належними документами, а саме згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, складав 23 роки 08 місяців 08 днів (враховано по 01.09.2022).

До страхового стажу не враховано такі періоди: з 01.09.1978 по 15.07.1981 період навчання, з 21.02.1984 по 15.11.1985 - період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 16.11.1985 по 31.12.1998 період роботи за записами у трудовій книжці, оскільки він не підтверджений відповідними первинними документами.

Відповідач вказує, що подана трудова книжка ОСОБА_1 НОМЕР_1 не є належним доказом страхового стажу, оскільки в трудовій книжці російською мовою вказано « ОСОБА_4 », тоді як у паспорті - « ОСОБА_5 ».

До страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з встановленими невідповідностями, а саме в записі свідоцтва про народження дитини по батькові матері вказано як « ОСОБА_3 », тоді як у паспорті наведено « ОСОБА_2 ».

У зв`язку з виявленими розбіжностями не зараховано до страхового стажу також час навчання. У дипломі серії НОМЕР_2 , виданому СПТУ №2 м. Тернопіль, про навчання позивачки в період з 01.09.1978 по 15.07.1981 вказано по батькові « ОСОБА_2 », тоді як у свідоцтві про шлюб вказано « ОСОБА_3 ».

З огляду на вказане Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.30-32).

06.02.2023 у суді зареєстрована відповідь на відзив (а.с.39),у якій представник позивачки зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Позивачка жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Зазначені аргументи стосуються також і записів у дипломі серії НОМЕР_2 про період навчання. Період перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку охоплюється записами у трудовій книжці позивачки і не потребує додаткових уточнень.

Якщо відповідач має сумнів у достовірності поданих позивачем документів, то він мав і має усі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу чи службу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Представник позивача просить позов задовольнити.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про залучення другого відповідача) не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 17.01.2023 та копія позовної заяви з додатками були доставлені в електронний кабінет Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області 17.01.2023 та 12.01.2023 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с.27-28).

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), після досягнення віку 60 років, 05.12.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.36).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №23 від 12.12.2022 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У рішенні вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 08 місяців 08 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано такі періоди:

період навчання згідно диплому, оскільки в свідоцтві про шлюб, яке підтверджує зміну прізвища, по батькові ОСОБА_6 не відповідає в паспорті ОСОБА_2 ;

періоди роботи згідно трудової книжки не підлягають врахуванню в страховий стаж у зв`язку з невідповідністю по батькові в паспорті російською мовою ОСОБА_5 з трудовою книжкою ОСОБА_4 (необхідно надати уточнюючі довідки);

період догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з невідповідністю запису у свідоцтві про народження дитини по батькові заявниці - ОСОБА_6 з паспортом - ОСОБА_2 (а.с.17).

Про прийняте рішення позивачку повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 14.12.2022 (а.с.16).

Позивачка не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду із цим позовом.

Обставини цієї справи зводяться до того, що по батькові позивачки є « ОСОБА_2 » (згідно з даними паспорта громадянина України, а.с.5), проте окремі документи, які підтверджують її страховий (трудовий) стаж, містять розбіжності у написанні по батькові українською та російською мовами « ОСОБА_2 » - « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 » - « ОСОБА_5 », а тому такі документи не приймаються до уваги територіальними органами Пенсійного фонду України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення, дії відповідачів як суб`єктів владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується, серед іншого, також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів (пункт 8 Порядку №637).

Час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала (пункт 11 Порядку №637).

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Період навчання підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Період догляду за дитиною до досягнення 3 років, у разі якщо матір не працює, підтверджується свідоцтвом про народження дитини. У випадку якщо матір працює, то період відпустки зараховується згідно з відомостями трудової книжки.

Матеріали справи містять копію диплому серії НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_7 16.07.1981 про закінчення навчання в середньому професійно-технічному училищі №2 м. Тернополя, період навчання тривав з 01.09.1978 по 16.07.1981 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого повторно 15.05.2019 Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, прізвище ОСОБА_8 після укладення шлюбу 24.10.1982 змінено на ОСОБА_9 (а.с.9)

У свідоцтві про народження позивачки, виданого 12.12.1962 відділом реєстрації актів громадянського стану, зазначено: ОСОБА_8 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Глібів Тернопільської області, відомості про батька ОСОБА_10 (а.с.7).

В паспорті громадянина України позивачки серії НОМЕР_4 , виданого Гусятинським РВ УМВС України в Тернопільській області, зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: село Глібів Тернопільської області, відомості про особу російською мовою: « ОСОБА_11 » (а.с.5).

Отже, у дипломі про навчання позивачки дійсно вказано по батькові « ОСОБА_12 », що не відповідає по батькові, яке вказані у свідоцтві про народження позивачки та про укладення шлюбу « ОСОБА_3 ». Разом з тим, в інших документах, які видані в часі пізніше паспорті громадянина України, по батькові позивачки зазначено « ОСОБА_2 », такі відомості про особу обліковуються в РНОКПП (а.с.6), Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.33-35).

У спірному випадку мова йде має про одну і ту ж особу, але має місце різне написання по батькові. Факт навчання, період навчання сторонами не заперечуються. Відтак, допущення іншого написання по батькові особи в дипломі про її навчання через спорідненість імен « ОСОБА_13 », « ОСОБА_2 » не можуть бути підставою для незарахування періоду навчання позивачки до її страхового стажу, при тому, що на даний час в офіційних документах позивачка ідентифікується по батькові « ОСОБА_2 ».

Стосовно відомостей трудової книжки, то судом досліджено копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , оформлену на « ОСОБА_11 » (російською мовою) ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10-11). У відомостях про особу вказано дату народження ІНФОРМАЦІЯ_3 . Написання прізвища, імені та по батькові позивачки російською мовою відповідають прізвищу, імені та по батькові українською мовою, які зазначені у паспорті громадянина України ОСОБА_1 .

Розділ Відомості про роботу трудової книжки позивачки містить такі записи щодо її трудової діяльності:

Гусятинська центральна райлікарня Тернопільської області,

16.11.1985 прийнята на посаду санітарки-буфетчиці Гримайлівської дільничної лікарні.

В подальшому позивачка переводилася в межах установи на різні посади, установа перейменовувалася неодноразово.

01.09.2022 звільна з займаної посади.

Як встановлено судом та вбачається з оскаржуваного рішення і розрахунку стажу (а.с.37), до страхового стажу позивачки не зарахована трудова діяльність згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 за період з 16.11.1985 по 31.12.1998, оскільки по батькові власниці трудової книжки не відповідає написанню по батькові паспортним даним на російській мові.

Суд уже зазначав, що відомості зазначені на титульній сторінці трудової книжки позивачки узгоджуються та відповідають прізвищу, імені та по батькові українською мовою, які зазначені у паспорті громадянина України ОСОБА_1 , а тому підстави для відмови зарахувати спірний період до страхового стажу, на які вказало у рішенні Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області №23 від 12.12.2022 суд оцінює критично та додатково зауважує на таке.

Порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивачки (дата заповнення титульної сторінки 20.11.1985), було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (далі - Інструкція №162).

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого терміну з дня прийняття на роботу (пункт 2.2 Інструкції №162).

До трудової книжки, зокрема, вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.

Згідно з пунктом 2.10 вищевказаної Інструкції № 162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.11 Інструкції № 162).

Отже, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, виявлені територіальним органом Пенсійного фонду України недоліки у заповненні трудової книжки ОСОБА_1 , при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу її роботи.

При цьому суд зазначає, що у трудовій книжці позивачки у відомостях про роботу наявні відповідні записи про прийняття її на роботу та звільнення з роботи, записи оформлені належним чином, у разі необхідності засвідчені підписами та скріплені печатками установи.

Крім того, на підтвердження спірного періоду роботи позивачкою надано до суду належним чином оформлені витяги з наказів про прийняття ОСОБА_1 на роботу з 16.11.1985 в Гримайлівську дільничну лікарню (а.с.13) та звільнення з 01.09.2022 з займаної посади (а.с.14).

Також суд зазначає, що в оскарженому рішенні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області не оспорюються інші відомості, вказані у трудовій книжці, зокрема щодо періодів роботи працівника.

Стосовно незарахування періоду по догляду за дитиною ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення трьох років, то суд зауважує, що наявність розбіжностей у написанні знову ж таки по батькові « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_2 » у відомостях про матір (а.с.12) ніяким чином не впливає на відсутність підстав для зарахування такого періоду до страхового стажу. Мова йде про одну й ту ж особу ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачка у позовній заяві просить зарахувати до страхового стажу період з 16.11.1985, який припадає на період її працевлаштування в Гусятинській дільничній лікарні, а не період з дня народження дитини, а тому трудової книжки особи було достатньо для зарахування відповідного періоду до страхового стажу.

Підсумовуючи наведене суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області протиправно не зарахувало період навчання та трудову діяльність згідно з трудовою книжкою страхового стажу позивачки.

Відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за № 23 від 12.12.2022 в частині відмови ОСОБА_1 зарахувати до страхового стажу спірні періоди навчання та роботи є протиправним та підлягає скасуванню.

За встановлених у цій справі обставин наявні достатні та обґрунтовані підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1978 по 16.07.1981 в середньому професійно-технічному училищі №2 м. Тернополя та трудову діяльність з 16.11.1985 по 31.12.1998 в Гусятинській дільничній лікарні Тернопільської області.

У цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачці пенсію за віком з 01.12.2022, то суд зазначає таке.

За нормами статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досягнула віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто набула право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу.

Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачами страхового стажу позивачки, на час звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 23 роки 08 місяців 08 днів (а.с.37), про що також вказано в оскаржуваному рішенні (а.с.17). При цьому у разі зарахування вищевказаних спірних періодів роботи позивачки до страхового стажу з 01.09.1978 по 16.07.1981 та з 16.11.1985 по 31.12.1998, її страховий стаж становитиме понад 29 років та є достатнім для призначення пенсії за віком, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за № 23 від 12.12.2022, яким позивачці відмовлено у призначені пенсії за віком і зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (як територіального органу Пенсійного фонду за місцем проживання позивачки) призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV.

З приводу дати, з якої слід призначити пенсію позивачці, то суд зауважує, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Відтак пенсію позивачці необхідно призначити з 01.12.2022, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку (60 років), зважаючи на те, що позивачка звернулася за пенсією 05.12.2022, тобто до спливу трьох місяців з дня досягнення нею пенсійного віку.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, недобросовісно, нерозсудливо, непропорційно.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України до відшкодування позивачці за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (який допустив порушення прав позивачки) підлягає судовий збір у сумі 1073,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 03.01.2023 (а.с.20).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №23 від 12.12.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1978 по 16.07.1981 в середньому професійно-технічному училищі №2 м. Тернополя та трудову діяльність з 16.11.1985 по 31.12.1998 в Гусятинській дільничній лікарні Тернопільської області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 01.12.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, вулиця Пушкіна, 1, місто Суми, 40030, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в .

Повний текст рішення складений та підписаний 14 лютого 2023 року.

Суддя Чепенюк О.В.