Справа № 120/10662/22
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/10662/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Віятик Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

13 лютого 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бершадь Люкс» до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Розпорядження Державної податкової служби України від 15 грудня 2022 року №329-р/л про анулювання ліцензії на виробництво спирту етилового неденатурованого №00011, терміном дії з 28.07.2021 до 28.07.2026 видану Товариству з обмеженою відповідальністю «Бершадь Люкс»;

- зобов`язати Державну податкову службу України видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ТОВ «Бершадь Люкс» ліцензії на виробництва спирту етилового неденатурованого №00011 та поновити відповідну інформацію щодо наявності такої ліцензії.

Разом із позовної заявою 20.12.2022 позивачем була подана заява про забезпечення позову, у якому позивач просить суд зупинити дію Розпорядження Державної податкової служби України від 15 грудня 2022 року №329-р/л про анулювання ліцензії на виробництво спирту етилового неденатурованого №00011, терміном дії з 28.07.2021 до 28.07.2026 ТОВ «Бершадь Люкс» до набрання судовим рішенням у справі законної сили.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені заяви відмовити.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 21.11.2018 року по справі №826/8556/17, від 26.04.2019 року по справі №826/16334/18.

Так, предметом оскарження в адміністративному позові ТОВ "Бершадь Люкс" є Розпорядження Державної податкової служби України від 15 грудня 2022 року №329-р/л про анулювання ліцензії на виробництво спирту етилового неденатурованого №00011.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, вказану ліцензію на виробництво алкогольних напоїв №00011 позивачу раніше було видано саме Державною податковою службою України. Термін дії ліцензії: з 28 липня 2021 року до 28 липня 2026 року. Ліцензія №00011 є сплаченою до 28 липня 2022 року.

Вказане розпорядження було прийнято за наслідками фактичної перевірки ТОВ «Бершадь Люкс» з питань наявності пломб, їх зняття та накладання на БРУ, дотримання вимог чинного законодавства у сфері виробництва, обліку та обігу підакцизної продукції ТОВ «Бершадь Люкс», за результатами якої був складений акт від 18.11.2022.

У акті зазначено, що при проведенні перевірки на предмет відключення та/або припинення функціонування системи камер відеоспостереження виявлено та зафіксовано відключення системи камер відеоспостереження 07.11.2022 з 15 год 24 хв. по 07.11.2022 16 год. 14 хв. та 15.11.2022 з 12 год 17 хв по 15.11.2022 13 год 20 хв. Окрім того, не встановлені камери відеоспостереження у зливному відділенні, спиртосховищі.

28.11.2022 до акту проведення перевірки від 18.11.2022 заявником було надано пояснення, у яких ТОВ «Бершадь Люкс» просить Державну податкову службу України взяти до уваги ситуацію з електропостачанням, яка в Україні не стабільна через триваючі терористичні дії російської федерації, що супроводжуються ракетними ударами по енергетичній системі України. У зв`язку з чим проводяться екстрені відключення світла. Тому при повному відключенні енергопостачання існує час переходу на енергозабезпечення за допомогою дизель-генератора, у зв`язку з чим камери можуть вмикатись із затримкою або сигнал на камерах може «зависати», та для їх подальшої роботи буде потрібен спеціаліст. Щодо не встановлення камери відеоспостереження у зливному відділенні, спиртосховищі, заявник вказує, що при проведенні попередніх перевірок не було зазначено про необхідність встановлення додаткових камер, але враховуючи зауваження контролюючого органу підприємством придбано та встановлено додаткове обладнання, в підтвердження чого надано нову схему дистанційного контролю за виробництвом та акт №1292 від 18.11.2022 з надання послуг встановлення та налаштування системи відеонагляду.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового» коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» (зі змінами та доповненнями) №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР, Закон) анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

Чинне законодавство, у тому числі вищевказаний Закон, у даному випадку не передбачає можливість поновлення ліцензії, у тому числі через процедуру адміністративного оскарження розпорядження про анулювання ліцензії, яке є актом індивідуальної дії.

Тобто, оскаржуване Розпорядження Розпорядження Державної податкової служби України від 15 грудня 2022 року №329-р/л ще до постановлення рішення у даній справі та набрання ним законної сили має невідворотні правові наслідки у вигляді позбавлення позивача ліцензії на провадження професійної діяльності на ринку.

Єдиним засобом зупинення дії такого акту (розпорядження про анулювання ліцензії) є застосування судом заходів забезпечення позову.

Заявник наполягає на тому, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить виконання рішення суду по даній справі (у разі задоволення позову), та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, зокрема для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону № 481/95-ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження.

При цьому, ліцензія анулюється та вважається недійсною з дня оприлюднення розпорядження про анулювання ліцензії на офіційному веб-сайті органу ліцензування.

Так, орган ліцензування на наступний робочий день після прийняття розпорядження про анулювання ліцензії: - вносить інформацію щодо розпорядження про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та/або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також оприлюднює його на своєму офіційному веб-сайті; - направляє суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про анулювання ліцензії в порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.

Згідно положень вказаного Закону № 481/95-ВР (ч.24 ст. 3) ліцензія анулюється та вважається недійсною з дня оприлюднення розпорядження про анулювання ліцензії на офіційному веб-сайті органу ліцензування.

Як вбачається із доданих до позовної заяви документів, основним видом господарської діяльності ТОВ «Бершадь Люкс» є дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв, що передбачає за своєю суттю застосування ТОВ «Бершадь Люкс» повного технологічного циклу виробництва алкогольних напоїв.

У зв`язку з чим, ТОВ «Бершадь Люкс» має необхідне обладнання та штат кваліфікованих фахівців (74 особи, згідно штатного розпису).

Таким чином, виходячи з приписів законодавства, а саме ст. 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового» коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» можливість здійснення господарської діяльності напряму залежить від наявності діючої ліцензії.

Суд погоджується з доводами заявника, відносно того, що анулювання ліцензії, в свою чергу, призводить до повного зупинення господарської діяльності Товариства, що буде мати наслідки такі як: заподіяння фінансової шкоди заявнику (втрата прибутку від здійснення господарської діяльності), заподіяння працівникам позивача матеріальної шкоди у вигляді оплати заробітної плати у меншому розмірі або неможливість виплати заробітної плати взагалі, неможливість сплати податків, неможливість виконання зобов`язань перед третіми особами щодо виконання вже укладених правочинів.

Також, неможливість здійснення діяльності у сфері виробництва алкогольних напоїв впливає на права та інтереси третіх осіб, які відповідно до штатного розпису задіяні у такій діяльності заявника, які фактично позбавляються гарантованого Конституцією України права на працю.

Крім того, суд враховує те, що за результатами перевірки підтверджено факт відсутності недостач спирту та збереження всіх пломб.

Зважаючи, що анулювання ліцензій на право виробництва алкогольних напоїв призводить до повної зупинки господарської діяльності позивача, невиконанню зобов`язань перед контрагентами, наслідком буде нанесення збитків державі у вигляді несплати податків.

Відповідно до частини четвертої статті 150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

З огляду на приписи наведеної статті, небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.

Суд зазначає, що за своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

При цьому, необхідне зазначити, що забезпечення позову застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов до висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства, дослідивши надані позивачем докази в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд доходить висновку про те, що заявником були наведені належні та переконливі докази очевидної небезпеки заподіяння шкоди інтересам позивача, а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

А тому, враховуючи вищезазначене колегія суддів звертає увагу на те, що, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного Розпорядження ускладнить ефективний захист прав та інтересів підприємства від порушень з боку суб`єкта владних повноважень у сфері господарської діяльності, а саме: право здійснювати самостійно без обмежень господарську діяльність, оскільки, анулювання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв №00011 позивача призводить до негативних наслідків для підприємства, зокрема, до неможливості здійснення господарської діяльності через зупинення повного циклу виробництва; неможливості сплачувати заробітну плату та податки, можливого розірвання ділових відносин з контрагентами та погіршення ділової репутації підприємства, зокрема, а забезпечення позову на час судового розгляду справи відновить право підприємства на здійснення господарської діяльності та надасть можливість підприємству, до остаточного вирішення даного спору, реалізовувати свої права як суб`єкта господарювання та виконувати обов`язки перед державою та третіми особами.

Таким чином, враховуючи співмірність вимог заяви про забезпечення позову з обставинам справи, вбачається висновок, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову в даному випадку може мати наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам ТОВ «Бершадь Люкс», державі та третім особам, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову призводить до настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль у випадку скасування судом Розпорядження Державної податкової служби України від 15 грудня 2022 року №329-р/л в подальшому.

На думку суду, зазначені заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами та можуть гарантувати ефективний захист порушених прав ТОВ «Бершадь Люкс».

Так, Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

При цьому суд зазначає, що обраний позивачем спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Аналогічні висновки щодо подібних правовідносинах зроблено Верховним Судом у постановах від 14 грудня 2021 року у справі № 240/16920/21, та від 15 квітня 2022 року у справі №440/6755/21.

Відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При прийнятті такого рішення, суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи. Співмірність вжиття заходів забезпечення позову відображено у практиці Європейського Суду з Прав людини. Так, у справі «Мікалефф проти Мальти» суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення має бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа «Меркіка та інші пороти Мальти»).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії Розпорядження Державної податкової служби України від 15 грудня 2022 року №329-р/л про анулювання ліцензії на виробництво спирту етилового неденатурованого №00011, терміном дії з 28.07.2021 до 28.07.2026 ТОВ «Бершадь Люкс» до набрання судовим рішенням у справі законної сили.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Курко О. П.