Справа № 200/4736/22
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення без руху

07 лютого 2023 року Справа №200/4736/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., при участі секретаря судового засідання Мухіної Є.О., представника позивача Кочнєвої Л.В., представника відповідача Остапенко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні (у режимі відеоконференції) заяву Міністерства освіти і науки України про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, в особі Департаменту атестації кадрів вищої кваліфікації, третя особа Національний фармацевтичний університет Міністерства охорони здоров`я України, в особі Вченої ради Д.64.605.01 Національного фармацевтичного університету про визнання дій протиправними, скасування наказу в частині та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України, в особі Департаменту атестації кадрів вищої кваліфікації (далі відповідач), третя особа Національний фармацевтичний університет Міністерства охорони здоров`я України, в особі Вченої ради Д.64.605.01 Національного фармацевтичного університету та просить суд:

Визнати протиправними та скасувати рішення експертної ради з теоретичної і профілактичної медицини та фармації відповідача від 22.11.2021 про скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 64.605.01 Національного фармацевтичного університету Міністерства охорони здоров`я України від 06.05.2021 про присудження наукового ступеня кандидата фармацевтичних наук і відмову у видачі диплома про науковий ступінь ОСОБА_1 , а також правову підставу для даного рішення, а саме висновок Міністерства освіти і науки від 22.11.2021 щодо дисертації та атестаційної справи на здобуття наукового ступеня кандидата фармацевтичних наук ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати п.2 та 3 наказу відповідача №89 від 01.02.2022 «Про рішення з питань присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань та внесення змін до деяких наказів Міністерства освіти та науки України»:

Зобов`язати відповідача розглянути питання про затвердження рішення спеціалізованої вченої ради Д 64.605.01 Національного фармацевтичного університету Міністерства охорони здоров`я України від 06.05.2021, протокол №12, про присудження наукового ступеня кандидата фармацевтичних наук ОСОБА_1 за спеціальністю 15.00.02 «Фармацевтична хімія та фармакогнозія», у порядку, передбаченому п.п.7 п.2 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 №1556-VІІ та п.29 «Порядку присудження наукових ступенів», затвердженого постановою КМУ №567 від 24.07.2013.

Ухвалою суду від 02.11.2023 вирішено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі № 200/4736/22. Призначено підготовчі судові засідання, а також визначено, що питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, а в разі, якщо такий строк пропущений, - поважності причин його пропуску та наявності підстав для його поновлення, будуть вирішені судом після встановлення відповідних фактичних обставин на підставі наданих сторонами доказів.

У заяві про визнання поважним причин пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування заяви позивач вказує, що копію наказу відповідача №89 від 01.02.2022 не отримувала, про його існування дізналася 20.02.2022. Зазначає, що за загальним правилом строк звернення до суду щодо оскарження наказу закінчився 01.08.2022. Позивач у заяві посилався на те, що з 24.02.2022 в Україні був оголошений військовий стан.

Позивач вказує, що після початку військових дій була вимушена була залишити місце свого проживання, змінивши місце фактичного перебування. До місця реєстрації позивач повернулася в середині травня 2022 року. Після чого відразу почала з`ясовувати підстави та мотиви видання вказаного наказу, дізнаватися, чи не було видання наказу викликане помилкою тощо. Вказує, що на початку червня 2022 року вирішила направити вказаним особам цінні листи з вимогою надати інформацію у порядку Закону України «Про звернення громадян». Звертає увагу суду, що на початку червня 2022 року у м. Покровськ Донецької області поштові відділення АТ «Укрпошта» або не працювали, або працювали за можливістю, що означає, що листи вони в прийомні години (з 9 до 14 у вівторок, четвер та суботу) приймали, однак відразу повідомляли, що відправка поштової кореспонденції буде здійснюватися виключно за наявності транспорту з філії АТ «Укрпошта» у м. Дніпро, що і призвело, до того, що лист позивача тривалий час направлявся до відповідача.

29.07.2022 позивачем засобами електронної пошти була отримана відповідь від департаменту атестації кадрів вищої кваліфікації Міністерства освіти та науки України від 28.07.2022, в якій було мотивовано зазначено підставі відмови у присудженні наукового ступеня кандидата фармацевтичних наук та частково пояснені причини скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 64.605.01 Національного фармацевтичного університету МОЗ України від 06.05.2021, протокол №12.

Позивач вказує, що до отримання відповіді відповідача від 28.07.2022 про мотиви прийняття наказу від 01.02.2022 №89 вона не знала, у зв`язку з чим була позбавлена можливості звернутися з відповідним позовом до адміністративного суду.

Крім цього саме з відповіді від 28.07.2022, як вказує позивач, вона дізналася про рішення експертної ради з теоретичної і профілактичної медицини та фармації МОН України від 22.11.2021 про скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 64.605.01 Національного фармацевтичного університету Міністерства охорони здоров`я України від 06.05.2021 про присудження наукового ступеня кандидата фармацевтичних наук і відмову у видачі диплома про науковий ступінь позивача, а також правову підставу для даного рішення, а саме висновок МОН від 22.11.2021 щодо дисертації та атестаційної справи на здобуття наукового ступеня кандидата фармацевтичних наук ОСОБА_1 , які також оскаржуються і про існування яких до 28.07.2022 ОСОБА_1 не знала, оскільки позивач не викликали на засідання експертної ради та не просили надати пояснення.

Таким чином позивач вважає, що відповідний строк для подання адміністративного позову почав діяти лише 28.07.2022 та повинен закінчитися 28.01.2023 за загальним правилом. Тому вважає, що строк звернення до адміністративного суду пропущений з поважних причин та підлягає поновленню адміністративним судом саме при прийнятті позовної заяви та відкритті провадження у справі.

20.12.2022 представник відповідача звернувся із заявою про залишення без розгляду адміністративного позову. У заяві посилається на те, що відлік строку на звернення до суду слід обраховувати від дати отримання відповіді на запит від 02.06.2022 є помилковими, оскільки отримання відповіді на вказаний запит згідно листа від 28.07.2022, не змінює момент, з якого Позивач повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли Позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в спірному випадку.

Оспорений позивачем наказ відповідача від 01.02.2022 № 89 «Про рішення з питань присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань та внесення змін до деяких наказів Міністерства освіти та науки України» відповідно до ст. 15 Закону України «Про центральні органи влади» був опублікований на офіційному сайті Міністерства освіти і науки України за посиланням: https://mon.gov.ua/ua/npa/pro-zatverdzhennya-rishen-atestacijnoyi-kolegiyi ministerstvavid-1-lyutogo-2022-roku.

Представник відповідача вказує, що оспорений Позивачем наказ як рішення центрального органу виконавчої влади та суспільно важлива публічна інформація, був загальнодоступним, і Позивач, як і будь-яка інша стороння особа, могла вільно з ним ознайомитись.

Зазначає, що диспозиція норми процесуального закону, викладена в ч.2 ст.122 КАС України, виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Також зазначає, що Позивач відповідно до правового регулювання процедури присудження наукового ступеня Позивача до червня не вчиняла будь- яких дій, щоб довідатися у МОН про результати розгляду її питання щодо затвердження рішення вченої ради про присудження наукового ступеня і видачу диплома, чи про причини неотримання диплома. Таке звернення до МОН вперше було вчинено Позивачем лише у червні 2022 року, тобто більш як через рік від завершення відведеного Порядком № 567 строку на розгляд МОН атестаційної справи здобувача наукового ступеня кандидата наук.

Зазначає, що МОН не створювало Позивачу перешкоди в реалізацію такого права на інформацію, зокрема, й на отримання копії висновку МОН за результатами атестаційного перегляду рішення вченої ради Університету, та, як наслідок, в праві на вчасне оскарження спірного наказу.

Також вказує, що у позовній заяві не міститься посилання та жодних доказів в підтвердження того, що з об`єктивних причин, які не залежали від її волі, позивач не могла за такий тривалий строк дізнатися про таке безумовно важливе для неї питання як причини неотримання до цього часу диплому про здобуття наукового ступеня, та після отримання такої інформації вчасно оскаржити відмовний наказ МОН до суду.

Ознайомившись із доводами відповідача у заяві щодо залишення позовної заяви без розгляду, представник позивача у порядку п.3 ч.3 ст. 44 КАС України надала свої заперечення від 10.01.2023 проти вказаної заяви, виходячи з наступного. У запереченнях зазначено, що позивача ніхто про прийняте рішення, а тим більше про мотивування його прийняття з боку ані відповідача, ані третьої особи по справі не повідомляв. Зазначає, що прийнявши відповідне рішення саме відповідач повинен був повідомити позивача про прийняте рішення, оскільки воно не є нормативним, а є індивідуальним, та стосується конкретної особи. Вказує, що направити відповідні документи на запит позивача щодо мотивів та підстав прийнятого щодо неї рішення влітку 2022 року електронною поштою відповідач зміг, а зробити це раніше під час опрацювання атестаційної справи він не міг, вважаючи, що це обов`язок позивача.

Вказує, що початок строку за загальним правилом почався з моменту саме видання оспорюваного наказу відповідача від 01.02.2022, оскільки до часу його видання навіть якщо б позивач знала б про прийняте щодо неї рішення експертної ради з теоретичної і профілактичної медицини та фармації МОН України від 22.11.2021 вона не могла його оскаржити, оскільки вказаний орган є дорадчим у відповідача та його самостійні рішення можуть бути оскаржені лише разом із відповідним нормативним актом самого відповідача, якими є відповідні накази та розпорядження.

В той же час сам наказ не містить мотивувань його прийняття і до отримання відповідної відповіді та долучених документів позивачем 28.07.2022 їй не було відомо, що саме стало підставою для видання вказаного наказу, а саме яка підстава була зазначена щодо скасування рішення про присвоєння їй вченого звання кандидата наук.

Відносно подання заяви до відповідача з метою з`ясування мотивів та причин скасування рішення третьої особи про присудження наукового ступеня кандидата фармацевтичних наук і відмову у видачі диплома про науковий ступінь позивачу лише на початку червня 2022 року, то вказує, в цій частині всі повинні розуміти обставини, які склалися у державі з 24.02.2022 та враховуючи місце реєстрації позивача у м. Покровськ Донецької області та стан безпеки в регіоні її проживання.

У додаткових поясненнях від 13.01.2023 представник МОН України вказує, що у позовній заяві позивачка стверджує, що про подовження строку розгляду її дисертації рішення не приймалося. Однак, в абз.3 п.28 Порядку присудження наукових ступенів не міститься норми про надсилання раді копії рішення, що у свою чергу не вказує на формалізацію прийняття такого рішення. У цьому абзаці передбачено лише інформування про прийняте рішення. Відповідно до змісту листа МОН від 21.10.2021 № 9/1084-22, третім абзацом якого повідомлялося про подовження строку розгляду дисертації позивача, оскільки питання щодо публікацій за темою дисертації позивача потребувало більш повного їх оцінювання. Наведене свідчить про те, що дії МОН відповідають законодавству.

Щодо обставин того, коли позивач могла дізнатися про порушення свого права відповідач зазначає, що рішенням спеціалізованої вченої ради Д 64.605.01 Національного Фармацевтичного університету МОЗ України від 06.05.2021, протокол № 12, ОСОБА_1 присуджено науковий ступінь кандидата фармацевтичних наук. Позивачу як здобувачу наукового ступеня, з огляду на передбачену цими нормами Порядоку № 567 процедуру захисту кандидата наук, (27.07.2021 - день отримання МОН атестаційної справи Позивача) + (строк розгляду у МОН дисертації та атестаційної справи здобувача наукового ступеня кандидата наук не може перевищувати чотирьох місяців) з 27.11.2021 мало бути відомо про позитивне рішення атестаційної колегії МОН про видачу диплома кандидата наук останній.

Отже, на думку відповідача, по закінченні чотирьох місячного строку від прийняття вченою радою спеціалізованої вченої ради Д 64.605.01 Національного Фармацевтичного університету МОЗ України від 06.05.2021 про присудження ОСОБА_1 наукового ступеня кандидата наук, та не отримавши до цього відповідного диплому, тобто з 27.07.2021 (максимальний розрахунок) у Позивача виникли передумови та вона мала можливість звернутися з заявою до МОН про надання їй інформації про результати розгляду питання щодо затвердження рішення вченої ради та про причини неотримання диплома. Однак до 02.06.2022 позивач взагалі не зверталася до МОН щодо отримання інформації про причини невидачі їй диплома про здобуття наукового ступеня кандидата наук та не ставила питання про надання їй відповідного рішення МОН про його затвердження (чи відмову в затвердженні).

Вказує, що доводи позивача про те, що відлік строку на звернення до суду слід обраховувати від дати отримання відповіді на запит від 02.06.2022 є помилковими, оскільки отримання відповіді на вказаний запит згідно листа від 28.07.2022, не змінює момент, з якого Позивач повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли Позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в спірному випадку. Оспорений Позивачем наказ МОН України від 01.02.2022 № 89 відповідно до ст.15 Закону України «Про центральні органи влади» був опублікований на офіційному сайті Міністерства освіти і науки України за посиланням: https://mon.gov.ua/ua/npa/pro-zatverdzhennya-rishen-atestacijnoyi-kolegiyiministerstvavid-1-lyutogo-2022-roku. Оприлюднення наказу МОН України від 01.02.2022 № 89, створено на сайті 01.02.2022, про що свідчить відповідна дата, яка міститься на сайті. Відтак, відповідач вказує, що доказ оприлюднення оспорюваного наказу МОН міститься саме на сайті Міністерства, тобто саме 01.02.2022 є дата оприлюднення наказу МОН від 01.02.2022 № 89. Отже, оспорений Позивачем наказ як рішення центрального органу виконавчої влади та суспільно важлива публічна інформація, був загальнодоступним, і Позивач, як і будь-яка інша стороння особа, могла вільно з ним ознайомитись.

Розглянувши заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду і додані до неї документи та заяву відповідача про залишення позовної без розгляду, суд зазначає наступне.

П.5 ч.1 ст.171 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви, серед іншого, з`ясовує чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

З`ясовуючи відповідність адміністративного позову вимогам, визначених в КАС України, необхідно вказати, що за змістом ч.5 ст.161 вказаного Кодексу в разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За приписами ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч.13 ст.171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З огляду на зміст позовної заяви предметом цього позову є правомірність рішення експертної ради з теоретичної і профілактичної медицини та фармації відповідача від 22.11.2021 про скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 64.605.01 Національного фармацевтичного університету Міністерства охорони здоров`я України від 06.05.2021 про присудження наукового ступеня кандидата фармацевтичних наук і відмову у видачі диплома про науковий ступінь ОСОБА_1 , а також правова підставу для даного рішення, а саме висновок Міністерства освіти і науки від 22.11.2021 щодо дисертації та атестаційної справи на здобуття наукового ступеня кандидата фармацевтичних наук ОСОБА_1 , а також правомірність п.2 та 3 наказу відповідача №89 від 01.02.2022 «Про рішення з питань присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань та внесення змін до деяких наказів Міністерства освіти та науки України», яким було скасовано якого було скасовано рішення спеціальної вченої ради Д 64.605.01 Національного фармацевтичного університету МОЗ України від 06.05.2021, протокол №12, про присудження позивачу наукового ступеня кандидата фармацевтичних наук за спеціальністю 15.00.02 «Фармацевтична хімія та фармакогнозія», у зв`язку з порушенням вимог п.12 Порядку присудження наукових ступенів щодо опублікованих праць, які відображають основні наукові результати дисертації, з відповідної галузі науки та вимог п.п.2.2. п. 2 наказу Міністерства освіти та науки, молоді і спорту України від 17.10.2012 №1112, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.2012 за №1851/22163, щодо необхідності наявності за темою дисертації на здобуття наукового ступеня кандидата наук не менше п`яти публікацій у наукових (зокрема електронних) фахових виданнях України та інших держав.

Отже, з огляду на положення ст.122 КАС України, за відсутності спеціального припису за суб`єктом звернення та характером спірних правовідносин, до даного позову підлягає застосуванню загальний шестимісячний строк звернення до суду, який обчислюється з дня, коли позивач дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Щодо встановлення обставин того, коли позивач дізналася про порушення свого права спірним наказом, суд зазначає наступне.

Як зазначено в поясненнях позивача, позивач про оскаржуваний наказ від 01.02.2022 дізналась 20.02.2022, проте суду не надано ні доказів на пояснень чому саме 20.02.2022, та у суду відсутня можливість достеменно встановити цю обставину. Наказ МОН України від 01.02.2022 № 89 було опубліковано на офіційному сайті Міністерства освіти і науки України (далі МОН України) за посиланням: https://mon.gov.ua/ua/npa/pro-zatverdzhennya-rishen-atestacijnoyi-kolegiyiministerstvavid-1-lyutogo-2022-roku. Отже, за наведеного суд виходить з того, що позивач дізналася про спірний наказ щодо неї остаточно 01.02.2022. Тобто, суд вправі на цей час констатувати факт того, що позивач дізналася про порушення її прав спірним наказом 01.02.2022.

Позивач вказує, що до отримання відповіді відповідача від 28.07.2022 про мотиви прийняття наказу від 01.02.2022 №89 вона не знала, у зв`язку з чим була позбавлена можливості звернутися з відповідним позовом до адміністративного суду.

Щодо обставин того, коли позивач могла дізнатися про мотиви прийняття спірного наказу відповідачем, суд зазначає наступне.

Рішенням спеціальної вченої ради Д 64.605.01 Національного фармацевтичного університету МОЗ України від 06.05.2021, протокол №12, було присуджено позивачу науковий ступень кандидата фармацевтичних наук за спеціальністю 15.00.02 «Фармацевтична хімія та фармакогнозія».

Відповідно до п.17-25 Порядку присудження наукових ступенів, затвердженим постановою КМУ від 24.07.2013 № 567, чинного до 01.01.2022 (далі Порядок № 567), позивачу як здобувачу наукового ступеня, з огляду на передбачену цими нормами процедуру захисту докторської дисертації, з 06.05.2021 мало бути відомо про позитивне рішення, й було відомо про це зазначено позивачем у позові.

П.26 Порядку № 567 передбачено, що МОН України розглядаються документи атестаційних справ здобувачів наукових ступенів та проводиться експертиза дисертацій з метою здійснення контролю за дотриманням спеціалізованими вченими радами вимог нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів, про що готується висновок, який подається на розгляд атестаційної колегії МОН.

Здобувач має право ознайомитися з висновком після прийняття рішення МОН про видачу (відмову у видачі) відповідного диплома. Копія висновку видається МОН у місячний строк на прохання здобувача.

П.28 Порядку № 567 встановлено, що строк розгляду у МОН дисертації та атестаційної справи здобувача наукового ступеня доктора наук не повинен перевищувати шести місяців, а наукового ступеня кандидата наук - чотирьох місяців.

Будь-які пропозиції і заяви щодо додаткової оцінки дисертацій та атестаційних справ розглядаються МОН до прийняття рішення.

За особливих обставин, які потребують більш тривалого строку для проведення експертизи дисертації, питання щодо його продовження вирішує МОН у кожному конкретному випадку, про що інформується спеціалізована вчена рада.

Згідно з п. 30 цього Порядку рішення спеціалізованої вченої ради про присудження наукових ступенів доктора або кандидата наук набирає чинності з дати набрання чинності наказом МОН про затвердження рішення спеціалізованої вченої ради та видачу відповідного диплома на підставі рішення атестаційної колегії.

Отже, з огляду на вказані положення Порядку № 567, позивач мала розуміти порядок та строк розгляду в МОН її дисертації після отримання позитивного рішення вченої ради університету про присудження їй наукового ступеня доктора наук та порядок отримання копії рішення атестаційної комісії.

Вказаний висновок випливає з того, що Порядок № 567, який на час виникнення спірних правовідносин врегульовував процедуру захисту наукових дисертації та присудження наукових ступенів, був загальнодоступним та мав бути відомий позивачці з огляду на тривалість процедури здобування наукового ступеня, правовий статус позивача як здобувача наукового ступеня та її соціальний та життєвий досвід.

Отже, принаймні по закінченні шестимісячного строку від прийняття вченою радою рішення від 06.05.2021 про присудження позивачу наукового ступеня кандидата фармацевтичних наук за спеціальністю 15.00.02 «Фармацевтична хімія та фармакогнозія», та не отримавши до цього відповідного диплому, у позивача виникли передумови та вона мала можливість звернутися з заявою до МОН про надання їй інформації про результати розгляду питання щодо затвердження рішення вченої ради та про причини неотримання диплома. Однак з огляду на зміст позовної заяви та пояснення представника позивача, позивач до червня 2022 року, не зверталася до відповідача щодо отримання інформації про причини невидачі їй диплома та не ставила питання про надання їй відповідного рішення МОН.

Позивач зазначає, що їй було відомо що 13.09.2021 відбулось засідання експертної ради з теоретичної і профілактичної медицини та фармації, яка прийняла рішення продовжити розгляд дисертації для її поглибленого вивчення. Про інші засідання експертної ради їй не було відомо.

Доводи позивача про те, що відлік строку на звернення до суду слід обраховувати від дати відповіді 28.07.2022, з якої, вона дізналася про рішення експертної ради з теоретичної і профілактичної медицини та фармації Міністерства освіти та науки України від 22.11.2021, є помилковими, оскільки отримання відповіді на запит, не змінює момент, з якого позивач повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в спірному випадку.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України, передбачає не тільки безпосередню обізнаність особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 зазначено: «Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки».

Верховний Суд в постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 зазначив:

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів".

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 N 340/1019/19)".

Отже, за встановлених судом обставин та правового регулювання процедури присудження наукового ступеня, суд констатує, що позивач до червня 2022 року не вчиняла будь-яких дій, щоб довідатися у відповідача про результати розгляду її питання щодо затвердження рішення спеціалізованої вченої ради Д 64.605.01 Національного фармацевтичного університету МОН України від 06.05.2021, де вона проводила захист дисертації, про присудження їй наукового ступеня та причини неотримання диплома. Таке звернення до відповідача вперше було вчинено позивачем лише в червні 2022 року. Позивачем не подано суду жодних доказів в підтвердження того, що з об`єктивних причин, які не залежали від її волі, позивач не могла дізнатися про мотиви за яких було прийнято спірний наказ.

Таким чином, суд не може погодитися з твердженням позивача щодо того, що позивач до липня 2022 року (отримання відповіді) не могла дізнатися про мотиви прийняття спірного Наказу МОН України.

Позивач зазначає, що дізналась про мотиви прийняття спірного наказу 28.07.2022, однак до суду звернулась 21.10.2022, зазначає що 30.08.2022 намагалась відвідати вказаний департамент особисто з метою отримати докази та «перевірити» вказану як неналежну роботу в «Українському медичному альманасі» 2012 року оскільки у неї не зберігся відповідний екземпляр даного наукового видання. При відвідуванні м. Київ до департаменту атестації кадрів вищої кваліфікації позивача не пустили, з причин відсутності прийому. Проте за яких причин, позивач звернулась до суду лише 21.10.2022 не наводить.

Оцінюючи наведені позивачем причини пропуску зазначеного строку, суд враховує, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 121 КАС України суд поновлює процесуальний строк, якщо визнає причини його пропуску поважними. Водночас поважність причин повинен доводити заявник (постанова Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 806/2321/16).

Причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Щодо посилань позивача на те, що причини пропуску строку звернення до суду обумовлені дією на території України воєнного стану, суд зазначає, що питання поновлення строку на звернення до суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на звернення до суду у всіх абсолютно випадках.

Таких висновків дійшов Верховного Суду у постанові від 14.06.2022 по справі №420/8807/20.

Суд погоджується з позивачем про те, що введення воєнного стану в Державі свідчить про бойові дії на території України, які можуть створити значні перешкоди для реалізації особою права на звернення до суду. Запровадження воєнного стану лише по факту не може бути підставою для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду. Так, необхідні відповідні обґрунтування, що в цей час в особи через воєнні дії були об`єктивні перешкоди для звернення у період з 01.08.2022 по 21.10.2022 до суду особисто чи через представника. Таких обґрунтувань позивач взагалі не навела та не надала доказів щодо таких обставин.

За вказаних обставин, позов, подано з пропуском строку звернення до суду. Викладені позивачем обґрунтування пропуску строку звернення до суду з цим позовом суд вважає неповажними, оскільки вони не підтверджуються доказами щодо об`єктивних перешкод для вчасного звернення до суду з цим позовом.

За таких обставин зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 171, 241, 243, 248, 256, 293, 294 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 до строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, в особі Департаменту атестації кадрів вищої кваліфікації, третя особа Національний фармацевтичний університет Міністерства охорони здоров`я України, в особі Вченої ради Д.64.605.01 Національного фармацевтичного університету про визнання дій протиправними, скасування наказу в частині та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Надати позивачу п`ять днів для усунення недоліків з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Виправити недоліки позовної заяви у спосіб: подати до Донецького окружного адміністративного суду заяву про поновлення строку із зазначення підстав поважності пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом надати докази поважності причин пропуску такого строку.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у вищезазначений строк позовна заява буде залишена без розгляду.

Повний текст ухвали складено 09.02.2023

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Шинкарьова