Справа № 442/7337/22
Суддя: Грицай М. М.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №442/7337/22
Провадження №2-а/442/2/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Грицай М.М.,

секретар судового засідання - Антоненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом.

Позов мотивує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6169221 від 14.11.2022 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Зазначену постанову вважає такою, що підлягає скасуванню, оскільки працівником поліції здійснено необ`єктивну та неповноцінну оцінку ситуації на дорозі. Порушення ним п. 18.1 ПДР України стало наслідком попереднього порушення пішоходом п. 4.14 ПДР України, згідно якого пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевневшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід. У даній ситуації пішохід знаходився не на тротуарі, рухався по проїзній частині першої дорожньої смуги спиною до водія без жодного аналізу ситуації, раптово (без зупинки) змінив маршрут, вийшов на пішохідний перехід без попереднього аналізу ситуації, не встановив візуальний контакт з водієм, не дав зрозуміти останньому про намір перетину пішохідного переходу. Вважає, що факт поперередньої відсутності пішохода на тротуарі згідно ПДР України, порушення п. 4.14 ПДР України, не змушувало його зменшувати швидкість згідно п. 18.1. Він рухався з допустимою шидкістю і повністю контролював ситуацію на дорозі. Крім того, попередньо інший пішохід намагався перетнути подвійну полосу руху перед його автомобілем у невідповідному місці, де він пригальмував, щоб уникнути можливого зіткнення. Проте, працівник поліції, який рухався позаду його транспортного засобу, проігнорував зазначені порушення зі сторони пішоходів. Зважаючи на зазначені обставини, вважає, що винесення постанови свідчить про упереджене ставлення до позивача зі сторони працівника поліції. Просить скасувати вищезагадану постанову, а провадження у справі закрити.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Додатково зазначив, що пішохід йшов по проїзній частині дороги за наявності тротуару, спиною до транспортного засобу, який рухався, раптово вийшов на пішохідний перехід, не впевневшись у відсутності небезпеки для себе, не зупинився, не встановив зоровий контакт з водієм. Пішохід вказаними діями порушив п.4.14 ПДР України. Вищенаведені обставини не зобов`язували його, як водія, зменшувати швидкість згідно п. 18.1 ПДР України. Попередньо інший пішохід також порушив ПДР України, проте, працівник поліції проігнорував і його дії.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Відзиву на позов не подав.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6169221 від 14.11.2022, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн, у зв`язку з тим, що він 14.11.2022 об 11 год 15 хв по вул. В.Великого, 24, у м. Дрогобичі, керуючи транспортним засобом, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів. Вказаними діями порушив вимоги пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не прорпустив пішоходів, що наближалися до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що при розгляді справи повинно бути всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідачами у встановлені строки відзив або інші докази правомірності складення оскаржуваної постанови надано не було, не зазначено причин неподання таких. Згідно ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути розцінено судом як визнання позову.

Крім того, суд звертає увагу, що до оскаржуваної постанови представники поліції не надали будь-яких доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Так, у графі 7 постанови «до постанови додаються» нічого не зазначено. У той же час, наявність лише постанови про накладення адміністративного стягнення не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху. Вказане узгоджується із позицією ВС, викладеною у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17, згідно із якою постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Крім того, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такий висновок викладений ВС КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки під час розгляду судом даної адміністративної справи відповідачем не надано доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задоволити шляхом скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду в сумі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст 19, 77, 139, 159-163, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6169221 від 14.11.2022, винесену поліцей ським Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим сержантом поліції Біляком Андрієм Івановичем, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Грицай М.М.