Справа № 160/3599/20
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 160/3599/20

провадження № К/9901/2863/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Стрелець Т.Г., Шарапи В.М., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., Лукманової О.М. від 24 вересня 2020 року,

УСТАНОВИВ:

Вступ

Позивач є громадянином України, який у 1994 році виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю. До виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю позивач отримував пенсію. У 2018 році звернувся до пенсійного органу в Україні із заявою про поновлення виплати пенсії. Рішенням пенсійного органу позивачу було відмовлено у поновленні виплати пенсії. Не погоджуючись із рішенням відповідача про відмову у поновленні виплати пенсії позивач звернувся до суду. Рішенням суду у справі № 160/3358/19, яке набрало законної сили, зобов`язано відповідача поновити виплату пенсії позивачу з моменту звернення із заявою - 06 квітня 2018 року. Позовні вимоги за період з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року залишено без розгляду. У березня 2020 року позивач повторно звернувся до суду з позовом, у якому просить суд зобов`язати відповідача поновити виплати пенсії позивачу з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року включно.

Зважаючи на встановлені обставини справи, доводи учасників справи, вирішуючи спір у цій справі, Суду слід відповісти на таке питання: чи допускається повторне звернення до суду з позовом стосовно позовних вимог, які було залишено без розгляду при розгляді справи між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав?

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії, у якому просив:

- зобов`язати відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплати пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року включно, а також здійснювати нарахування та виплату пенсії у розмірі, передбаченому законодавством, з усіма індексаціями, перерахунками та надбавками, передбаченими у період з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року включно.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.

Зобов`язано відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплати пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року включно, а також здійснювати нарахування та виплату пенсії у розмірі, передбаченому законодавством, з усіма індексаціями, перерахунками та надбавками, передбаченими у період з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року включно.

Вирішено питання щодо судових витрат.

3. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи із правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, право громадянина на призначення йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, а відповідно і наявністю в особи реєстрації.

4. Позивач звертаючись через свого представника до відповідача із заявою про призначення пенсії подав серед іншого до пенсійного органу копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Отже, позивачем для умов призначення пенсії подано документ, який підтверджує його належність до громадянства України, а тому він має право на відповідне пенсійне забезпечення.

5. Судом відхилено твердження відповідача про те, що позивач вдруге звертається до суду з позовною заявою про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі № 160/3358/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року залишено без розгляду.

6. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

7. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі № 160/3358/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року залишено без розгляду.

8. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача поновити виплати пенсії позивачу з моменту набрання чинності рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року, а саме починаючи з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року включно, а також здійснювати нарахування, перерахунки та виплату пенсії в розмірі, передбаченому законодавством, з усіма індексаціями та надбавками у цей період з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року включно.

9. Судом у справі № 160/3358/19 було встановлено, що із заявою про поновлення виплати пенсії позивач звернувся 06 квітня 2018 року. Позивачем не було надано належних доказів на підтвердження причин поважності пропуску строку звернення до суду у період з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року, а тому вимога поновити виплату пенсії з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року підлягає залишенню без розгляду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року та залишити в силі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11. Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України для виїзду за кордон. ОСОБА_1 до виїзду за кордон виплачувалась пенсія Заводським райсобезом м. Дніпродзержинська.

12. 06 квітня 2018 року представником позивача, який діяв на підставі довіреності, було подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про поновлення пенсії позивачу. До заяви долучено: копію трудової книжки, довідку про заробіток для обчислення пенсії, довідка про пільговий характер роботи, копію закордонного паспорту громадянина України, копію пенсійного посвідчення, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

13. 06 квітня 2018 року відділом з питань призначення та перерахунку пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняте рішення № Б-4075 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . В обґрунтування відмови у поновленні виплати пенсії зазначено, що наданими для призначення пенсії документами не підтверджено місце проживання (реєстрації) на території України, а також у м. Кам`янське; до заяви про призначення пенсії додано завірену копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон, картку платника податків про присвоєння реєстраційного номеру на ОСОБА_2 (без зазначення по-батькові); згідно штампу в трудовій книжці ОСОБА_1 пенсію призначено в Заводському райсобесі м. Дніпродзержинська, без зазначення дати призначення, документи, що підтверджують розмір пенсії, строк її виплати та дата зняття з обліку за попереднім місцем отримання не надано.

14. Не погоджуючись з рішенням пенсійного органу ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просив зобов`язати відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплати пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 07 жовтня 2009 року, а також здійснювати нарахування та виплату пенсії у розмірі, передбаченому законодавством, з усіма індексаціями та надбавками.

15. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі № 160/3358/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту звернення із заявою 06 квітня 2018 року. Позовні вимоги з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року залишено без розгляду.

16. ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача поновити виплати пенсії позивачу з моменту набрання чинності рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року, а саме починаючи з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року включно, а також здійснювати нарахування, перерахунки та виплату пенсії в розмірі, передбаченому законодавством, з усіма індексаціями та надбавками у цей період з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року включно.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

17. Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18.

18. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

19. У відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вказує на те, що незважаючи на наявність чинного рішення суду у справі № 160/3358/19, ОСОБА_3 , який діє в інтересах, ОСОБА_1 вдруге звертається до суду з того самого спору і між тими самими сторонами. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо є такі, що набрали законної сили, постанови чи ухвали суду з того самого спору і між тими самими сторонами, суд закриває провадження у справі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права

20. Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

21. Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

22. Пунктом 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

23. Така підстава для закриття провадження у справі як існування рішення суду, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

24. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

25. Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави і предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

26. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 520/16416/2020.

27. Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 9901/431/18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

28. Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 у квітні 2019 року звертався до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просив: зобов`язати відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплати пенсії ОСОБА_1 починаючи з 07 жовтня 2009 року, а також здійснювати нарахування та виплату пенсії у розмірі, передбаченому законодавством, з усіма індексаціями та надбавками.

29. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі № 160/3358/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту звернення із заявою - 06 квітня 2018 року.

Позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року залишено без розгляду.

30. У рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року та постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року у справі № 160/3358/19 вказано, що позивачем не було надано належних доказів на підтвердження причин поважності пропуску строку звернення до суду у період з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року. При цьому суд зазначає, що з заявою про поновлення виплати пенсії позивач звернувся лише 06 квітня 2018 року, а отже вимога поновити виплату пенсії з 07 жовтня 2009 року по 05 квітня 2018 року підлягає залишенню без розгляду.

31. Тобто предметом спору у справі № 160/3358/19 було оскарження дій та рішень пенсійного органу щодо припинення виплати пенсії в період з 07 жовтня 2009 року та зобов`язання поновити і виплатити пенсію з проведенням індексації.

32. Підставою звернення позивача до суду, як у справі № 160/3358/19 так і у справі № 160/3599/20 слугувало те, що відповідачем не виплачена ОСОБА_1 пенсія з 07 жовтня 2009 року.

33. Також, колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

34. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 9901/433/18.

35. Крім того, зміна судової практики не є підставою для повторного звернення до суду з позовом про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки зазначене суперечить як положенням статті 129-1 Конституції України стосовно обов`язковості судового рішення, так і положенням Кодексу адміністративного судочинства України, які встановлюють імперативні вимоги щодо закриття провадження у справі відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 вказаного Закону.

36. Колегія суддів також зазначає, що незгода позивача із висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо вирішення частини позовних вимог є підставою для оскарження відповідних судових рішень у касаційному порядку за наявності передбачених законодавством для цього підстав, а не для повторного звернення до суду з тотожним позовом.

37. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 05 травня 2022 року у справі № 380/11595/20.

38. Отже, посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18 є фактично додатковим обґрунтуванням позовних вимог та жодним чином не змінюють предмет або підстави позову, так як не вважаються зміною підстав позову, доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права або інше наведення іншого праворозуміння таких норм.

39. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» визначено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

40. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

41. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 813/1075/18.

42. У постанові від 08 квітня 2021 року у справі № 520/14220/19 Верховний Суд наголосив, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, яке набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили позивач не може знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги з тих самих підстав.

43. Принцип правової (юридичної) визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права. Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, принцип правової визначеності передбачає дотримання правила «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, який полягає в тому, що позивач, який порушив справу проти відповідача і отримав за результатами її розгляду остаточне рішення, не може ініціювати повторне судове провадження стосовно того ж самого відповідача, якщо судовий позов ґрунтується на тих самих фактичних обставинах, або ж нова вимога могла бути складовою частиною попередньої у першому рішенні.

44. Тобто, за вказаним принципом, жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового до виконання рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового судового рішення. Res judicata є способом запобігання повторному розгляду справи та несправедливому відношенню до інших учасників судового процесу.

45. Дослідивши предмет та підстави позиву, зміст позовних вимог у справах № 160/3358/19 та № 160/3599/20, колегія суддів дійшла висновку, що вимога про виплату пенсії з проведенням індексації з 07 жовтня 2009 року була предметом розгляду в адміністративній справі № 160/3358/19, рішення у якій набрало законної сили. Обставини, на які позивач посилається у справі № 160/3599/20, встановлені судом в адміністративній справі № 160/3358/19, доводам, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, також надано оцінку судом у справі № 160/3358/19. Отже, сторони, підстави та предмет в справах № 160/3358/19 та у справі № 160/3599/20 є однаковими.

46. За наявності рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі № 160/3358/19, яке набрало законної сили, з тотожного спору, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, Суд дійшов висновку про закриття провадження у справі № 160/3599/20 за правилами пункту 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України з підстав тотожності цих справ.

47. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2021 року у справі № 540/169/20, від 12 жовтня 2021 року у справі № 200/2317/21-а, від 09 лютого 2022 року у справі №420/14441/20, від 01 вересня 2022 року у справі № 320/2308/21, від 20 жовтня 2022 року у справі № 580/2491/21 та від 22 грудня 2022 року у справі № 640/10879/19.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

48. Відповідно до частини першої статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

49. Колегія суддів приходить до висновку про те, у зв`язку із порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року підлягають касуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись статтями 238, 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року скасувати.

Провадження у справі № 160/3599/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді Т.Г. Стрелець

В.М. Шарапа