Справа № 440/803/23
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про повернення позовної заяви
14 лютого 2023 року м. ПолтаваСправа №440/803/23

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Шевяков І.С., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку та доплати грошового забезпечення за період з 01.01.2020р. по 31.12.2020р. з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік на 01.01.2020, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017р. № 704 з врахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати ОСОБА_1 та виплатити грошове забезпечення за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік на 01.01.2020, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017р. №704 з врахуванням раніше виплачених сум;
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку та доплати грошового забезпечення за період з 01.01.2021р. по 31.12.2021р. з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік на 01.01.2021, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017р. № 704 з врахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати ОСОБА_1 та виплатити грошове забезпечення за період з 01.01.2021р. по 31.12.2021р. з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік на 01.01.2021, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017р. № 704 з врахуванням раніше виплачених сум;
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку та доплати грошового забезпечення за період з 01.01.2022 р. по 11.12.2022 р. з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017р. № 704 з врахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати ОСОБА_1 та виплатити грошове забезпечення за період з 01.01.2022р. по 11.12.2022р. з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017р. № 704 з врахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду:
1) заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом з доказами поважності причин пропуску строку;
2) доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копії поданої до суду позовної заяви з додатками.
13.02.2023 до суду від позивачем надано докази надіслання позовної заяви відповідачу, чим усунунено недоліки, визначені пунктом 2) резолютивної частини ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Щодо усунення недоліку позовної заяви в частині надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом з доказами поважності причин пропуску строку, суд зазначає, що позивачем у заяві про усунення недоліків викладено пояснення щодо необхідності врахування тримісячного строку звернення до суду з позовом, встановленого статтею 233 КЗпП України, а не частини п`ятої статті 122 КАС України.
Тобто, позивач у заяві про усунення недоліків не клопотав суд про поновлення пропущеного місячного строку звернення до суду з позовом, натомість висловив свою незгоду зі застосуванням судом строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України, та наполягав на тому, що тримісячний строк звернення з позовом, встановлений статтею 233 КЗпП України - не пропущено.
Оцінюючи обґрунтованість заяви позивача про усунення недоліків, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Таким чином, до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.
Однак, 19.07.2022 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" № 2352, яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю.
Зокрема, змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.
Частини перша та друга статті 233 Кодексу законів про працю України викладені у наступній редакції:
- працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (частина перша);
- із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (частина друга).
Частина п`ята статті 122 КАС України, яка є спеціальною нормою, передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Крім того, про перевагу спеціальної норми частини п`ятої статті 122 КАС України над загальною зазначав Верховний Суд у постановах від 23.06.2022 справа №540/2001/21, від 28.09.2022 справа №420/358/22, від 29.09.2022 справа №420/3978/22.
Наведені норми чинного законодавства та правозастосовна діяльність Верховного Суду дозволяють прийти щонайменше до таких висновків:
- після викладу у новій редакції частини першої та частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, уведено строки звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати;
- частина п`ята статті 122 КАС України встановлює спеціальний строк звернення до суду по відношенню до загальних строків, передбачених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України, у спорах, які стосуються прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;
- строк, визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України, є процесуальним строком та повинен застосовуватись на час вчинення процесуальної дії;
- частина друга статті 233 Кодексу законів про працю України є спеціальною нормою по відношенню до частини п`ятої статті 122 КАС України, оскільки стосується виплати лише тих сум, які належать при звільненні.
В матеріалах справи наявний витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2022 №355, який вказує на те, що позивач проходив військову службу, яка вважається публічною згідно пункту 17 частини першої статті 4 КАС України.
Оскільки позивач не погоджується з правильністю нарахування грошового забезпечення, яке повинно нараховуватись та виплачуватись під час проходження публічної служби, до спірних правовідносин слід застосовувати спеціальний процесуальний строк, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України місячний строк на звернення до суду.
Розглядаючи питання початку перебігу строку судом враховано таке.
Зміст абзацу першого частини 122 КАС України, вказує на те, що початок перебігу строку звернення до суду пов`язується з днем коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, про порушення своїх прав позивач мав реальну можливість дізнатись при отриманні грошового забезпечення кожного місяця починаючи з 01.01.2020.
Підсумовуючи викладене, перебіг строку звернення до суду у спірних правовідносинах починається з наступного дня після отримання військовослужбовцем місячного грошового забезпечення.
Зміст наказу від 11.12.2022 №355 вказує на те, що відносини публічної служби у позивача припинились 11.12.2022 і з цього часу грошове забезпечення ним не отримувалось.
Відтак, вимоги щодо неправильного нарахування грошового забезпечення, до звільнення з військової служби подані поза межами місячного строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 суд вважає недоречними, оскільки зазначена постанова прийнята до набрання чинності 19.07.2022 Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" №2352.
Крім того, позицію, викладену позивачем щодо застосування тримісячного строку звернення до суду у відповідності до частини 2 статті 233 КЗпП України, суд вважаю застосованою невірно.
Ця норма вказує на строку звернення щодо справ про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.
Однак позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 , сформовані на підставі твердження про невірне визначення посадового окладу та похідних надбавок до грошового забезпечення внаслідок застосування прожиткового мінімуму у розмірі, з яким позивач не згоден, протягом 2020, 2021, 2022 років.
Незгода позивача зі застосуванням прожиткового мінімуму, з якого було вираховано оклад та грошове забезпечення, не означає, що при звільненні йому мали нарахувати суми з іншого розміру прожиткового мінімуму.
Тому в позові не йдеться про суми грошового забезпечення, належні працівникові при звільненні, яке це передбачає диспозиція частини 2 статті 233 КЗпП України, а йдеться про стверджуване порушення права на розмір грошового забезпечення, яке виникало щоразу при зміні розмірі прожиткового мінімуму на поточний бюджетний рік протягом 2020 - 2022 років.
Про суми, належні працівникові при звільненні, могла би йти мова, якби певні суми грошового забезпечення були нараховані працівникові при звільненні, але не виплачені; або їх мали нарахувати у зв"язку зі звільненням.
Тому до спору про таке порушення права, пов"язане зі проходженням публічної служби, має застосовуватися місячний строк звернення, встановлений КАС України.
Нарешті, суд має наголосити на формальному моменті: позивачу було запропоновано позивачу усунути недоліки шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом.
Однак, позивачем подано заяву про усунення недоліків, у якій позивач висловив свою незгоду з твердженням про пропуск строку звернення до суду, наполягав на іншому застосуванні норм закону, але власне клопотання про поновлення строку не заявив.
Таким чином, за відсутності клопотання про поновлення строку, суд не вбачає можливості для поновлення строку звернення до суду з даним позовом.
Згідно із пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Частиною другою статті 123 КАС України, передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Пунктом першим частини четвертої 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить повернути позивачу.
Керуючись статтями 47, 122, 123, 160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачу.
Копію ухвали направити позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.С. Шевяков