Справа № 420/6087/22
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/6087/22
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Домусчі С. Д., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Марченка Валентина Валентиновича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року про залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області) задоволено.

Суд визнав протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх справ України по Одеській області №33/36-4466 від 06.10.2021 року, виданої станом на листопад 2019 року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ та положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та зобов`язав здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2019 на підставі означеної вище довідки.

Також суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

18.07.2022 до Одеського окружного адміністративного суду надійшло клопотання, за підписом представника позивача адвоката Марченко В. В. (вхід. №ЕС/2509/22), про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу.

Адвокат вважав, що ним дотримані вимоги пункту 2 частини 7 статті 139 КАС України, оскільки такі докази подаються протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На його переконання, він зробив таку заяву, адже в позові його довірителя зазначено прохання не ухвалювати рішення про розподіл судових витрат одночасно з рішенням по суті позовних вимог через неможливість наперед визначитися з обсягом судових витрат.

В якості додатків до цього клопотання адвокат надав акт виконаних робіт про надання правової допомоги за договором від 22.09.2021, де вказано, що вартість робіт з фіксованим розміром гонорару складає 5 000 грн.

10.08.2022 до Одеського окружного адміністративного суду від адвоката Марченко В. В. надійшло клопотання (вхід. №25585/22) про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №420/6087/22, а саме: про стягнення з ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

У цьому клопотанні адвокат Марченко В. В. зазначив про наявність судового рішення від 08.07.2022, яким задоволено вимоги його довірителя та про прохання, яке містилося в позові, не вирішувати питання про розподіл судових витрат одночасно з розв`язанням питання по суті спору. Так, у зв`язку з неможливістю наперед визначитися з обсягом усіх судових витрат, в позові наголошувалося про те, що розрахунок судових витрат буде подано до суду впродовж п`яти днів після ухвалення рішення в цій справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2022 заява представника позивача Марченко В. В. про ухвалення додаткового рішення у справі №420/6087/22 про стягнення витрат на правничу допомогу було залишено без розгляду.

Аргументами для цього були положення статей 139 та 143 КАС України, які зобов`язують сторону до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд першої інстанції, проаналізувавши позов ОСОБА_1 , встановив, що в ньому зазначено лише про неухвалювання судового рішення про розподіл судових витрат одночасно з рішенням по суті позовних вимог. Проте, як зауважив суд, будь - які заяви щодо стягнення витрат на правничу документи у матеріалах позовної заяви були відсутні.

Ураховуючи вимоги пункту 3 частини 7 статті 139 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку, що за відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява про стягнення судових витрат залишається без розгляду.

Вважаючи оскаржувану ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, адвокат Марченко В. В. в апеляційній скарзі просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.

В обґрунтування апеляції адвокат, оперуючи положеннями КАС України зазначає, що даним законодавчим актом передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, зокрема, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143).

Скаржник вважає, що суд першої інстанції при прийняття спірної ухвали помилково керувався частиною 7 статті 139 КАС України, адже вказана норма регламентує порядок та строки подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, які сторона понесла або мала понести у зв`язку з розглядом справи. На його переконання залишення заяви без розгляду у разі недотримання строків подання доказів, можливо тільки стосовно заяви про надання таких доказів. Натомість, як вважає скаржник, з огляду на приписи частини 2 статті 252 КАС України, заява про ухвалення додаткового рішення може бути подана до закінчення строку на виконання судового рішення.

Покликаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 20.10.2020 у справі №520/928/19, адвокат указує, що у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 252 КАС України.

Є доводом апеляції також те, що позивач в якості додатків до позову надав копію договору про надання правової допомоги та прибутковий касовий ордер про оплату адвокатських послуг, понад те, до виходу суду до нарадчої кімнати клопотав про відтермінування прийняття судом рішення про розподіл судових витрат.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Порядок розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення визначений статтею 252 КАС України.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами частини 2 статті 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина 3 статті 252 КАС України).

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу (частина 4 статті 252 КАС України).

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частина 5 статті 252 КАС України).

Залишаючи без розгляду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що подана заява та додані до неї матеріали, в підтвердження понесених витрат, подані з порушення частини 7 статті 139 КАС України.

На думку суду першої інстанції, позивач не зробив заяву, до закінчення судових дебатів, про намір протягом п`яти днів надати докази про розмір витрат, які він сплатив у зв`язку з розглядом справи.

Дійсно, частиною 7 статті 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас, колегія суддів проаналізувавши зміст позову ОСОБА_1 встановила, що питання про розподіл судових витрат, у тому числі, пов`язаних у зв`язку із правничою допомогою, ставилось, останнім, у позовній заяві та надавалися у зв`язку з цим відповідні докази.

Розгляд справи проведений у порядку письмового провадження, а отже подання матеріалів в підтвердження таких судових витрат протягом п`ятиденного терміну після завершення судового розгляду відбулось з дотримання вищенаведених правил адміністративного процесуального законодавства.

Таким чином, за наявності заяви від учасника справи про розподіл судових витрат та представлених протягом установленого терміну матеріалів у суду першої інстанції не виникло правових обставин для застосування положень ч. 7 ст. 139 КАС України та залишення заяви без розгляду.

Отже, з огляду на викладене, процесуальні наслідки розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення судом першої інстанції застосовано неправильно.

Аналізуючи вимогу скаржника про ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про стягнення з ГУ ПФУ в Одеській області витрат на професійну правничу допомогу, які понесені позивачем при розгляді справи в суді першої інстанції, колегія вважає її необґрунтованою, з огляду на таке.

Суд першої інстанції не вирішив по суті подану заяву адвоката Марченко В.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому відповідно до положень частини 3 статті 312 КАС України справа (заява) підлягає передачі на розгляд суду першої інстанції.

Отже, враховуючи порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судове рішення відповідно до пункту 4 частини 1 статті 320 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 308, 311, 320, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Марченка Валентина Валентиновича, що діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_2 , що діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та про зобов`язання вчинити певні дії, в частині розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя С. Д. Домусчі

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 14.02.2023.