Справа № 480/484/22
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2023 р. Справа № 480/484/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.08.2022, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Діска, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 11.08.22 по справі № 480/484/22

за позовом ОСОБА_1

до Адміністрації Державної прикордонної служби України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб";

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходив службу в Державній прикордонній службі України та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу. При цьому, станом на дату виключення зі списків особового складу частини, загальна вислуга років позивача становила - 26 років 09 місяців 10 днів. Позивач через свого представника звернувся до відповідача з заявою про підготовку та подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області для прийняття рішення щодо призначення йому пільгової пенсії за вислугу років, однак відповідь від Адміністрації Державної прикордонної служби позивачу так і не надійшла. Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка порушує його права.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.08.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Адміністрації державної прикордонної служби України щодо відмови в оформленні та направленні документів до Головного управління Пенсійного фонду України Сумській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Зобов`язано Адміністрацію державної прикордонної служби України оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 908,00 грн. та 1600 грн. витрат на правову допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601, ).

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.08.2022 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції, застосувавши для вирішення спірних правовідносин норми Закону № 2262-ХІІ без поєднання та дослідження норм Закону № 3668-VІ, порушив норми матеріального та процесуального права, оскільки не дослідив, що починаючи з 01 жовтня 2011 року і по теперішній час обов`язковою умовою для призначення пенсії за вислугу років є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. Закон №3668 прийнято з метою економного та раціонального використання державних коштів, недопущення втрат Державного бюджету України, забезпечення соціальної підтримки громадян виходячи з фінансових можливостей держави. Апелянт посилався на те, що Верховний Суд у справі № 805/3923/18-а не застосувавши положення Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI в частині внесення зміни до пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ, які поширюються на дані правовідносини, після винесення рішення у справі №805/3923/18-а у відповідності до частини четвертої статті 7 КАС України не звертався для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності Закону № 3668, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України. Отже, відсутність судового рішення про визнання незаконним та скасування положень Закону №3668 в частині внесення зміни до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ, відсутність рішення Конституційного Суду щодо не відповідності Конституції України пункту "а" статті 12 Закону 2262-ХІІ та не врахування Верховним Судом по справі № 805/3923/18-а змін до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ порушує базовий конституційний принцип рівності всіх громадян України перед Законом, так як пенсійний вік збільшено для всіх громадян України, а не лише військовослужбовців.

Позивач своїм правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 23.10.2017 року № 210-ОС, прапорщика ОСОБА_1 (П-021610), інспектора прикордонної служби 2 категорії 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " ІІ категорії (тип А), звільненого з військової служби у запас за підпунктом "ґ" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: виховання батьком військовослужбовцем, який не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з ним проживають, без матері), пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову служби", без права носіння військової форми одягу, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 23.10.2017

В даному наказі зазначено, що вислуга років позивача станом на 23 жовтня 2017 року складає - 18 років 04 місяці 18 днів.

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 №12/1019 від 28.09.2020, станом на 23.10.2017 вислуга років складає: календарна 18 років 04 місяці 18 днів, пільгова 08 років 04 місяці 22 дні, загальна вислуга 26 років 09 місяців 10 днів.

Позивач, через свого представника, звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України із заявою від 22.11.2021, в якій просив оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Листом від 22.12.2021 №115/С-15782-10374 Адміністрація Державної прикордонної служби України відмовила у задоволенні заяви позивача про підготовку документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років на умовах, визначених статтею 12 Закону № 2262 та повідомила, що відповідно до витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.10.2017 № 210-ОС на дату виключення позивача зі списків особового складу військової частини його вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становить лише 18 років 04 місяці 18 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленим пунктом "а" статті 12 Закону № 2262.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо оформлення та направлення відповідних документів до пенсійного органу для призначення пенсії, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, врахувавши правові висновки, наведені у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправною відмови позивачу у проведенні розрахунку розміру грошового забезпечення та оформленні всіх необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії. Разом з тим, оскільки відповідачем протиправно відмовлено позивачу в оформленні та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області всіх необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст.12 Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з чим суд першої інстанції вважає належним способом захисту прав позивача саме визнання протиправними дії Адміністрації державної прикордонної служби України щодо відмови в оформленні та направленні документів до Головного управління Пенсійного фонду України Сумській області для призначення позивачу пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб"

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

За приписами статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393, яка визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Верховний Суд у своїх постановах від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі №295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі №569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі №750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі №620/509/19 викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Водночас, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 та з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.

Окрім цього, у зазначеній постанові Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформувала такі правові висновки: "В цілях Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №12/1019 від 28.09.2020, станом на 23.10.2017 вислуга років ОСОБА_1 складає: календарна 18 років 04 місяці 18 днів, пільгова 08 років 04 місяці 22 дні, загальна вислуга 26 років 09 місяців 10 днів, що стверджується відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи правові висновки, наведені у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, колегія суддів доходить висновку, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років за пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Висновки суду також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 27.07.2022 у справі №766/4549/17 та від 22.06.2022 у справі №761/29252/17.

Стосовно твердження відповідача про те, що позивачем не подано заяви про призначення пенсії, написаної особисто, колегія суддів зазначає наступне.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, врегульовано, зокрема, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Порядку №3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із вищезазначеним Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Пунктом 12 Порядку №3-1 передбачено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Зважаючи на викладене, колегія суддів зазначає, що даними нормами не передбачено особистого звернення позивача із заявою щодо призначення пенсії та вказані норми не містять заборони звертатись із такими заявами через свого представника.

Щодо твердження відповідача, що позивач не подав заяви за формою згідно з додатком 1 до Порядку № 3-1, колегія суддів зазначає наступне.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992, що реалізуючи Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати процедури, у тому числі процесуальні заборони й обмеження. Разом з тим Суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки захист прав повинен бути не лише формальним, але й реальним. Також надмірні формальності не можуть покладатися в основу рішень адміністративного органу, якими б заперечувалася сутність змісту конституційно гарантованого права. Адже форма, відповідно до вимог поваги до прав людини та принципу сприяння, не має підміняти зміст, зокрема, в ситуації, коли під час прийому документа його можна привести у відповідність до формальних вимог Закону.

Матеріалами справи підтверджується, що зі змісту заяви, поданої представником позивача, від 22.11.2021 вимоги позивача є зрозумілими у тому числі і для відповідача, який розглянув її по суті та відмовив у її задоволенні. Невідповідність такої заяви встановленій формі не була підставою відмови.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в оформленні та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області всіх необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст.12 Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з чим, адміністративний позов підлягає задоволенню в частині визнання протиправними дії Адміністрації державної прикордонної служби України щодо відмови в оформленні та направленні документів до Головного управління Пенсійного фонду України Сумській області для призначення позивачу пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та зобов`язання оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для призначення позивачу пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.08.2022 по справі № 480/484/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова