Справа № 260/5194/22
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2023 року м. Ужгород№ 260/5194/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцович М.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить суд:

1. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, що обґрунтована незарахуванням до страхового стажу періодів роботи в колгоспі "Перемога" Межівського району Дніпропетровської області з 01.06.1982 року по 13.05.1983 року, в кооперативі "Прогрес" при колгоспі "Верховина" м. Рахів Закарпатської області з 16.08.1988 року по 03.01.1989 року, в малому підприємстві "Юніон" м. Рахів Закарпатської області з 21.08.1990 року по 15.09.1999 року.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі "Перемога" Межівського району Дніпропетровської області з 01.06.1982 року по 13.05.1983 року, в кооперативі "Прогрес" при колгоспі "Верховина" м. Рахів Закарпатської області з 16.08.1988 року по 03.01.1989 року, в малому підприємстві "Юніон" м. Рахів Закарпатської області з 21.08.1990 року по 15.09.1999 року, призначити пенсію за віком та здійснити нарахування ОСОБА_1 пенсії за віком з 19.04.2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із досягненням позивачем пенсійного віку, він звернувся до відповідача 2 із заявою про призначення йому пенсії. Позивач надав оригінал власної трудової книжки та деякі інші документи. Однак, відповідач 1 листом №0700-0201-8/14660 від 11.07.2022 року повідомив позивача, що йому рішенням Головного управління ПФУ в Полтавській області №40 від 07.07.2022 року відмовлено у призначенні пенсії, зазначивши, що страховий стаж позивача становить 26 років 4 місяці 26 днів, а, підставами для відмови у призначенні пенсії за віком стала відсутність необхідного трудового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку, а також відсутністю документу, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків. На думку позивача, така відмова є незаконною, порушує його права та інтереси, а тому останній змушений звертатися за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач 1 у відзиві на адміністративний позов від 16 січня 2023 року позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, зазначивши, що на підставі поданих позивачем документів для зарахування до страхового стажу окремих періодів роботи немає законних підстав, а отже право на призначення пенсії відсутнє. Вважає свою відмову правомірною з огляду на те, що позивачем не було надано, крім своєї трудової книжки, інших уточнюючих довідок на підтвердження спірних періодів роботи.

Відповідач 2 у відзиві на адміністративний позов від 14 грудня 2022 року позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні оскільки вважає, що орган Пенсійного фонду України діяв у відповідності з чинним законодавством. Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити позивачу пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" задоволенню не підлягає, оскільки позивач фактично спонукає суд перебрати на себе дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду.

23 січня 2023 року позивачем було подано відповідь на відзиви Відповідача 1 та Відповідача 2 , відповідно до якої останній заперечив посилання відповідачів на спонукання ОСОБА_1 суду перебирати на себе дискреційні повноваження відповідачів. Крім того зазначив, що на думку позивача ним вжито всіх можливих заходів передбачених законом по встановленню фактів роботи на підприємствах, а у разі порушення роботодавцем порядку заповнення трудової книжки,таке порушення не позбавляє позивача права на належну пенсію.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

01.07.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до чинного Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) заяви про призначення пенсій розглядаються органами Пенсійного фонду України за принципом екстериторіальності, зокрема, засобами програмного забезпечення визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відтак, Рішенням №40 від 07.07.2022 року Головного управління Пенсійного фонду у Полтавській області було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування", який складає 26 років 4 місяці 26 днів, оскільки:

-в записі про роботу в колгоспі "Перемога" Межівського району Дніпропетровської області з 01.06.1982 року по 13.05.1983 року наявне виправлення в числовому позначенні місяця у даті прийняття на роботу;

-в записі про роботу в кооперативі "Прогрес" при колгоспі "Верховина" м. Рахів Закарпатської області з 16.08.1988 року по 03.01.1989 року відсутні дати наказів при прийнятті та звільненні;

-в записі про роботу в малому підприємстві "Юніон" м. Рахів Закарпатської області з 21.08.1990 року по 15.09.1999 року наявне виправлення в числовому позначенні дня у даті звільнення з роботи.

Головне управління ПФУ в Полтавській області у своєму рішенні №40 від 07.07.2022 року, вказало як підстави для відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком: відсутність необхідного трудового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку, а також на відсутність документу, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Так, за змістом рішення про відмову у призначенні пенсії за віком страховий страж позивача становить 26 років 4 місяців 26 днів при необхідному - 29 років, що недостатньо для призначення йому пенсії.

Відповідач 2 листом №0700-0201-8/14660 від 11.07.2022 року повідомив позивача, що йому відмовлено у призначенні пенсії.

Позивач вважає відмову відповідача 1 у призначенні пенсії невправомірною, а тому звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

За змістом ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Приписами ч.1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

За приписами п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року №162, які узгоджуються з нормами п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захист від 29.07.1993 року №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як стверджує відповідач 1 та 2, що у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 наявні виправлення та відповідно не підтверджено стаж в установленому законом порядку, а саме:

-в записі про роботу в колгоспі "Перемога" Межівського району Дніпропетровської області з 01.06.1982 року по 13.05.1983 року наявне виправлення в числовому позначенні місяця у даті прийняття на роботу;

- в записі про роботу в кооперативі "Прогрес" при колгоспі "Верховина" м. Рахів Закарпатської області з 16.08.1988 року по 03.01.1989 року відсутні дати наказів при прийнятті та звільненні;

-в записі про роботу в малому підприємстві "Юніон" м. Рахів Закарпатської області з 21.08.1990 року по 15.09.1999 року наявне виправлення в числовому позначенні дня у даті звільнення з роботи.

Судом встановлено, що у трудовій книжці НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 дійсно містяться відповідні записи, що стосуються спірного періоду, а саме:

Запис № 5 01.06.1982 року прийнятий на роботу в колгосп "Перемога" Межівського району Дніпропетровської області, згідно договору засовку лісу в якості водія 3 класу згідно Наказу №39 від 01.06. 1982 року;

Запис №6 - 13.05.1983 року звільнений за власним бажанням на підставі Наказу №29 від 13.05.1983 року;

Запис №15 16.08.1988 року прийнятий на роботу в кооперативі "Прогрес" при колгоспі "Верховина" м. Рахів Закарпатської області відповідно до рішення Райдержполком членом кооперативу згідно Рішення Райдержполкома №50;

Запис №16 3.01.1989 року звільнений за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП УССР відповідно Наказу №2;

Запис №19 21.08.1990 року прийнятий на роботу в малому підприємстві "Юніон" м. Рахів Закарпатської області слюсарем ІV розряду по переводу з кооперативу «Квалитет» відповідно до Наказу №1 від 21.08.1990 року;

Запис №20 01.01.1998 року переведений на посаду заступника директора МП «Юніон» по контракту згідно Наказу №1 від 01.01.1998 року;

Запис №21 15.09.1999 року звільнений з роботи в МП «Юніон» за власним бажанням на підставі Наказу №5 від 15.09.1999 року.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи у довідці.

Наявність виправлення в числовому позначенні місяця у даті прийняття на роботу чи звільнення з роботи, відсутні дати наказів при прийнятті та звільненні позивача у трудовій книжці, наданій на підтвердження періоду роботи, не може бути підставою для виключення таких періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, а саме трудової книжки, в даному випадку, та, у свою чергу, не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вказане відповідає сталій правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17, від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 26.06.2019 року у справі №607/4243/17, яка враховується судом в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та видачі довідок.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці відповідачем суду не надано, а тому такі безпідставно не взято до уваги при призначенні позивачу пенсії за віком.

Таким чином, суд приходить до переконання, що періоди роботи згідно трудової книжки підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача, недостовірності або інших ознак юридичної дефектності не встановлено, а тому таку належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, а такі формальні неточності як імовірна наявність виправлення прізвища позивача, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб, не може бути підставою для відмови у зарахуванні зазначених періодів.

Щодо тверджень відповідача 1 у Рішенні №40 від 07.07.2022 року про відсутність при подачі позивачем пакету документів на призначення пенсії документу, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків суд вважає таке необґрунтованим з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів відмовної пенсійної справи, а саме Розписки - повідомлення Відповідачем 2 було прийнято разом із заявою ОСОБА_1 зокрема і Довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру із позначкою у графі № документа . Крім того, Відповідач 1 у своєму у Рішенні №40 від 07.07.2022 року, а саме - в 12-му абзаці зазначає дійсний реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст.9 КАС України).

Перевіривши в сукупності підстави відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, що викладені в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області №40 від 07.07.2022 року, суд дійшов висновку про неправомірність аргументів, на які зіслався відповідач.

Помилковість висновків пенсійного органу, які покладені в основу оскаржуваного рішення є підставою для його скасування, оскільки неврахуванням усіх обставин, що мали значення для їх прийняття призвело до того, що спірне рішення суперечить нормам пенсійного законодавства щодо порядку врахування та перевірки стажу, який дає право на призначення пенсії за віком.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області №40 від 07.07.2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Вказана позиція кореспондується з викладеною в постанові Верховного Суду від 15 листопада 2019 року у справі №820/1916/18.

При цьому, суд зауважує, що статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, а відтак вимога позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію не підлягає задоволенню.

Вказана позиція відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 було подано заяву про виклик свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з метою підтвердження факту роботи позивача на відповідних підприємствах в оскаржувані періоди.

Пунктом 17 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється па підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Оскільки, в даному випадку відсутні вищевказані умови, передбачені Пунктом 17 Порядку № 637, суд не вбачає підстав для необхідності виклику свідків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У межах заявлених підстав позову, при розгляді цієї справи, судом надавалась оцінка лише питанню неврахування періодів стажу позивача при вирішенні питання про призначення пенсії. Вказане виключало можливість перевірки всіх умови, визначених законом для прийняття позитивного рішення в користь позивача.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати періоди згідно трудової книжки НОМЕР_2 до страхового стажу, а саме:

з 01.06.1982 по 13.05.1983 рік період роботи в колгосп "Перемога" Межівського району Дніпропетровської області;

з 16.08.1988 по 03.01.1989 рік - період роботи в кооперативі "Прогрес" при колгоспі "Верховина" м. Рахів Закарпатської області;

з 21.08.1990 по 15.09.1999 рік період роботи в малому підприємстві "Юніон" м. Рахів Закарпатської області,

що надає право на призначення пенсії за віком та зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.07.2022 року про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 496,2 грн.

Керуючись ст. ст. 72-90, 139, 242-246, 205,250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області №40 від 07.07.2022 року про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , а саме:

- з 01.06.1982 по 13.05.1983 року період роботи в колгосп "Перемога" Межівського району Дніпропетровської області;

- з 16.08.1988 по 03.01.1989 року - період роботи в кооперативі "Прогрес" при колгоспі "Верховина" м. Рахів Закарпатської області;

-з 21.08.1990 по 15.09.1999 року період роботи в малому підприємстві "Юніон" м. Рахів Закарпатської області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 липня 2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 248,10 (двісті сорок вісім гривень 10 копійок) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 248,10 (двісті сорок вісім гривень 10 копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМ.М. Луцович