Справа № 120/7382/22
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

01 лютого 2023 р. Справа № 120/7382/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни, розглянувши заяву, подану в порядку ст. 378 КАС України, по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням від 09.11.2022 позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром у період з 01.07.2019 по 28.02.2022 та зобов`язано перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.12.2019 по 28.02.2022 із основним розміром 85% від відповідних сум грошового забезпечення, із включенням надбавки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та доплати за особливі заслуги, у розмірі 35% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної Законом України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною", які перераховуються у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.03.2022 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 01.03.2022 із основним розміром 85% від відповідних сум грошового забезпечення, із включенням надбавки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та доплати за особливі заслуги, у розмірі 35% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної Законом України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною", які перераховуються у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму, з урахуванням нарахованої індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум. В іншій частині вимог - відмовлено.

В подальшому на адресу суду від позивача надійшла заява, подана в порядку ст. 378 та 383 КАС України, яка мотивована наступним.

У листі, надісланому позивачу, відповідач посилається на ст. 8 закону №2262-12 від 09.04.1992, але в цій статті зазначено що виплата пенсій забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету. Тобто кошти виділені з держбюджету поступають до бюджету Пенсійного фонду, і саме з нього здійснюється виплата пенсії. Втім, відповідно до частини 2 статті 72 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ...кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України..., а тому кошти бюджету Пенсійного фонду України не підпадають під дію вимог статті 23 Бюджетного кодексу України.

Окрім того, відповідно до підпункту 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 280 від 23.07.2014 Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань: розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністру соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до закону, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат і соціальних послуг, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України, тобто виплата пенсій здійснюються за рахунок фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, а не бюджетних коштів.

Також, позивач звертає увагу суду на те, що сам по собі перерахунок пенсії, на що так наполегливо наголошує ГУ ПФУ, як на "виконанні рішення суду", насправді не робився, оскільки фактично відразу був зроблений правильно, відповідно до норм чинного законодавства, але виплати згідно даних розрахунків не проводились. Про вказане свідчать довідки, які позивач отримав та надав суду при подачі позовної заяви в справі №120/7382/22, тому вважати що ГУ ПФУ провело нарахування пенсії на виконання рішення суду, в даному випадку, немає підстав.

Зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницький області, на думку позивача, умисно ухиляється від виконання рішення суду, позивач звернувся із заявою в рамках ст. 383 КАС України та просив суд:

- зробити висновок про неналежне виконання рішення суду, яке набрало законної сили, та визнати дії суб`єкта владних повноважень протиправними, зобов`язати вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону;

- постановити окрему ухвалу, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницький області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню Закону (ч. 1 ст. 249 КАС України) відносно не виплати в повному обсязі, на виконання рішення суду, його пенсії, та встановити в ній строк для надання відповіді (ч. 5 ст. 249);

- постановити окрему ухвалу, яку направити до КРУ з пропозицією перевірити заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницький щодо наявності різниці між нарахованою, профінансованою та виплаченою пенсією;

- відповідно до ст. 378 КАС України змінити спосіб виконання ч. 5 резолютивної частини рішення № 120/7382/22 із "зобов`язати виплатити" на "стягнути з ГУ ПФУ невиплачену частину пенсії за період з 01.03.22 по 31.12.22 в розмірі 36 003,00 грн" та, відповідно до ст. 371 КАС України, допустити до негайного виконання.

Ухвалою від 24.01.2023 призначено заяву до розгляду на 01 лютого 2023 р. о 15:00 год. Установлено відповідачу 5-денний строк з дня отримання цієї ухвали для подання письмових пояснень на заяву позивача, подану відповідно до ст. 378 та ст. 383 КАС України.

01.02.2023 на адресу суду надійшли пояснення представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на заяву позивача, в яких повідомлено наступне.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.11.2022 у справі за №120/7382/22, яке набуло законної сили 12.12.2022, Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.12.2019 по 28.02.2022 та з 01.03.2022 із основним розміром 85% від відповідних сум грошового забезпечення, із включенням надбавки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та доплати за особливі заслуги, у розмірі 35% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, які перераховуються у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму, з урахуванням нарахованої індексації, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Розрахунок пенсії ОСОБА_1 станом на 01.12.2019 склав 24483,86 грн (з урахуванням 85% від відповідних сум грошового забезпечення, надбавки як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 491,40 грн та доплати за особливі заслуги - у розмірі 35% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність 573,43 грн) та донараховано стягувачу кошти в сумі 40553,30 грн за період з 01.12.2019 по 31.12.2022, що підтверджується розрахунком на доплату.

Крім того, на виконання рішення суду у даній справі, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.12.2019 з урахуванням зростання розміру прожиткового мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність, що призвело до збільшення розміру пенсії: на 01.12.2019 розмір пенсії склав 24483,86 грн; на 01.07.2020 розмір пенсії склав 24531,96 грн; на 01.12.2020 розмір пенсії склав 24569,01 грн; на 01.07.2021 розмір пенсії склав 24624,26 грн; на 01.12.2021 розмір пенсії склав 24676,26 грн; на 01.03.2022 розмір пенсії склав 27947,95 грн; на 01.07.2022 розмір пенсії склав 28008,40 грн; на 01.12.2022 розмір пенсії склав 28051,30 грн.

Починаючи з січня 2023 року пенсія буде виплачуватись в розмірі 28051,30 грн.

Сума доплати за період з 01.12.2019 по 31.12.2022 складає 40553,30 грн. Донараховані кошти в сумі 40553,30 грн за період з 01.12.2019 по 31.12.2022 включено до Реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України.

Заборгованість в сумі 40553,30 грн буде виплачена після виділення необхідних коштів на фінансування з Державного бюджету України, оскільки нормами статті 8 Закону України від 09.04.1992 року № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" встановлено, що виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України, тобто існує законодавчо визначена передумова для здійснення фінансування за вказаним законодавчим актом виключно за рахунок бюджетних асигнувань.

Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Пунктами 20 та 29 частини першої ст. 116 Бюджетного кодексу України встановлено, що взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

При цьому, власні кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, що передбачено статтею 72 Закону України від 09 липня 2003 року "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058). Статтею 73 Закону №1058 встановлено вичерпний перелік використання коштів Пенсійного фонду та заборону їх спрямування на цілі, не передбачені цим законом.

Тобто, в Головного управління відсутні правові підстави для зміни цільового призначення коштів, що виділяються з Державного бюджету та виплати колишнім працівникам силових структур і відомств. Головним управлінням сформовано потребу у бюджетних коштах, оскільки бюджетні зобов`язання та платежі здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення (ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України) шляхом обліку вказаної заборгованості в Реєстрі судових рішень виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Фінансово-економічним департаментом Пенсійного фонду України 04.02.2022 №2800-040201-9/6912 повідомлено Головне управління про те, що виплата коштів нарахованих за рішеннями суду буде визначена в бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік після його затвердження.

Кабінетом Міністрів України 14.10.2022 прийнято постанову "Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2022 рік". В свою чергу, в "Плані доходів і видатків Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на 2022 рік" затверджено видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішеннями суду в сумі 15 млн. грн.

Виходячи з обсягу затверджених видатків, з бюджету Фонду області виплачено 11,8 млн. грн заборгованості за судовими рішеннями, що набули законної сили по 30.06.2020.

Станом на сьогоднішній день, бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік ще не прийнято. Так, в Головному управлінні станом на 15.01.2023 обліковується 130880 судових рішень на суму 1 826 236 022,29 грн, що підлягають виплаті за окремою бюджетною програмою.

Відтак, виплата коштів на виконання рішень суду здійснюватиметься в межах затверджених бюджетних призначень Головного управління для здійснення відповідних виплат. Враховуючи, що рішення щодо ОСОБА_1 набуло законної сили 14.12.2022, його виконання слідуватиме за рішеннями, що набрали законної сили у 2020 та 2021 рр., оскільки черговість виконання залежить від дати набрання цими рішеннями законної сили.

Крім того, виконання Головним управлінням судового рішення без проведення одночасної виплати перерахованої пенсії ОСОБА_1 не ставить під сумнів сутність змісту його права на соціальний захист, оскільки не відбулось зменшення розміру отримуваної пенсії та не ставиться під сумнів право отримати перераховану пенсію після виділення коштів з Державного бюджету.

В призначене судове засідання учасники процесу не з`явились, про дату, час і місце повідомленні належним чином.

Втім сторонами подано клопотання про розгляд заяви без їх участі у порядку письмового провадження.

Враховуючи вказані клопотання, суд дійшов висновку про розгляд заяви в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши заяву, подану в порядку ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначає таке.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановлений раніше порядок і спосіб. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати прийняте рішення по суті.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30.01.2018 у справі № 281/1820/14-а, від 11.11.2020 у справі № 817/628/15 та від 17.02.2021 у справі № 295/16238/14-а.

Суд зазначає, що поняття "спосіб і порядок виконання судового рішення" мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення є способом реалізації захисту порушених прав позивача, який визначений самим рішенням та повинен відповідати вимогам закону. Під зміною ж способу і порядку виконання судового рішення необхідно розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації прийнятого рішення. Ці заходи мають забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.

Водночас, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати рішення по суті, торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду, а також змінювати обраний судом при ухваленні цього рішення спосіб відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.11.2022 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зобов`язано перерахувати та виплачувати пенсію.

Тобто, за результатами розгляду справи та вирішення спору між сторонами, суд постановив рішення немайнового характеру, яким зобов`язав суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії задля захисту порушених прав позивача.

Натомість у поданій заяві позивач просить суд змінити спосіб і порядок виконання вищевказаного рішення шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на його користь невиплачену частину пенсії за період з 01.03.2022 по 31.12.2022 в розмірі 36 003,00 грн.

Тобто, позивач, по перше, просить про зміну судового рішення з немайнового на майнове (про стягнення суми коштів) і, по друге, фактично посилається на нові обставини, які не досліджувалися під час розгляду справи та були встановлені вже під час виконання судового рішення.

Так, суд враховує, що розрахунок належної позивачу доплати пенсії судом не здійснювався, а тому, змінивши спосіб виконання рішення із зобов`язання виплатити зазначену доплату на стягнення конкретної суми цієї доплати, відбудеться зміна рішення по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питань, що не були предметом дослідження при розгляді справи по суті.

Також суд враховує, що способи захисту прав та інтересів фізичної та юридичної особи у публічно-правовому спорі визначені у частині першій статті 5 КАС України, згідно з якою кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Тобто законом визначено конкретний перелік способів захисту прав та інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд, розглядаючи справу за позовом ОСОБА_1 , виходячи із заявлених позовних вимог дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах є саме зобов`язання здійснити перерахунок та виплату.

Також суд зазначає, що в силу вимог ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Норми аналогічного змісту наведено у п. 10 ч. 1 ст. 245 КАС України.

Відтак закон допускає можливість обрання судом іншого способу захисту прав та інтересів фізичної/юридичної особи, аніж вищенаведені загальні способи. Проте таке своє рішення суд повинен обґрунтувати, вирішуючи справу по суті.

Суд наголошує, що єдиною правовою підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Разом з тим, наведені позивачем доводи не свідчать про існування вказаних обставин.

Водночас суд критично оцінює твердження позивача про неможливість виконання рішення суду зобов`язального характеру в частині виплати нарахованої йому суми, оскільки за приписами ч. 1 ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання на всій території України, незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов`язання вчинити дії чи стягнення з нього коштів).

Тобто, в будь-якому разі судове рішення, ухвалене на користь позивача має бути виконане, тим паче, боржником у даному випадку є орган влади.

Також суд враховує, що порядок і спосіб виконання рішення про зобов`язання боржника вчинити дії регламентований законом, і незгода стягувача з цим порядком не може бути підставою для зміни прийнятого рішення.

Щодо звернення до негайного виконання рішення суду, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Із вказаного формулювання, що міститься у процесуальному законі, суд доходить висновку, що до негайного виконання допускається рішення про "стягнення" присуджених сум пенсії, а не рішення про зобов`язання до їх нарахування та виплатити. У випадку заявлення позивачем позовних вимог про стягнення пенсії, суд повинен визначити суму до стягнення за один місяць, та допустити рішення у цій частині до негайного виконання.

Однак, у межах цієї справи позивачем обрано спосіб захисту своїх прав шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії. Особливістю такого способу захисту є те, що розмір пенсії, що не доплачена позивачу у зв`язку із неправомірною відмовою у її перерахунку повинен визначити відповідач при виконанні рішення суду у загальному порядку.

Враховуючи вказані мотиви, ухвалене рішення суду не підлягає негайному виконанню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача, поданої в порядку ст. 378 КАС України.

Керуючись ст. ст. 129, 245, 378 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 378 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна