Справа № 640/22855/20
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2023-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 640/22855/20

адміністративне провадження № К/990/28141/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Пасічник С.С.,

розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу за позовом Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області до Міністерства юстиції України, третя особа - Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)», про стягнення податкового боргу, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 листопада 2021 року (суддя Скочок Т.О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року (судді: Пилипенко О.Є. (головуючий), Глущенко Я.Б., Собків Я.М.) у справі № 640/22855/20.

У С Т А Н О В И В:

І. Суть спору

Короткий зміст позовних вимог

1. Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі - позивач, контролюючий орган, ГУ ДПС у Чернівецькій області) звернулось до суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), третя особа - Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» (далі - третя особа, Підприємство) про звернення стягнення податкового боргу Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» у розмірі 8 109 285,92 грн на кошти Міністерства юстиції України, в т.ч. до Державного бюджету України - 8 091 042,57 грн, до місцевого бюджету - 18 243,35 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за Державним підприємством «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» обліковується податковий борг у розмірі 19 587 597,18 грн, з них до стягнення в судовому порядку згідно поданого позову було заявлено податковий борг у загальній сумі 8 109 285,92 грн. Позивач зазначає, що контролюючим органом було забезпечено здійснення вичерпних заходів зі стягнення податкового боргу з Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» з урахуванням особливостей погашення боргу для такого виду підприємств, встановлених положеннями статей 87, 95 і 96 Податкового кодексу України. Позивач також зазначає, що відповідач всупереч положень пункту 96.3 статті 96 Податкового кодексу України не надав контролюючому органу відповідну інформацію щодо обрання одного з рішень відповідно до пункту 96.2 статті 96 Податкового кодексу України.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що контролюючий орган не довів належними доказами дотримання ним встановленого статтею 96 Податкового кодексу України порядку стягнення податкового боргу з державного підприємства, виконання вимог якого є безумовним обов`язком, а не правом контролюючого органу у подібних правовідносинах, що також відповідає правовій позиції щодо застосування положень статтею 96 Податкового кодексу України неодноразово викладеній в постановах Верховного Суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 листопада 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги ГУ ДПС у Чернівецькій області у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» () є юридичною особою, заснованою на державній власності (засновником за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є Міністерство юстиції України) та є самостійним господарюючим суб`єктом. За змістом статуту Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» (у новій редакції, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 17.08.2000 №2787/5) засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України (далі - Уповноважений орган управління), що здійснює управління ним безпосередньо або через міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань та входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби. Підприємство утворене з метою залучення засуджених, які відбувають покарання в установах покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання та отримання прибутку від господарської діяльності. Майно підприємства є державною власністю та закріплюється за ним на праві господарського відання, а також не може бути передано в заставу. Звернення стягнення на майно Підприємства не допускається.

Згідно з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 № 343 Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції, у зв`язку із ліквідацією Держаної пенітенціарної служби покласти на Міністерство юстиції завдання та функції з реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації. Цілісні майнові комплекси державних підприємств, установ та організацій за переліком згідно з додатком до цієї Постанови від 18.05.2016 № 343 віднесено до сфери управління Міністерства юстиції, зокрема серед них також Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)», ().

Судами попередніх інстанцій зазначено, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 18.09.2020, заявлена до стягнення сума податкового боргу 8 109 285,92 грн була попередньо предметом розгляду в адміністративному суді у справах за позовами контролюючого органу до Державного підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» про стягнення податкового боргу, а саме: згідно з постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 19.09.2014 у справі №824/2597/14-а, адміністративний суд вирішив стягнути з банківських рахунків Підприємства Сокирянської виправної колонії відділу державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області (№67) (провулок Ватутіна, буд. 8 м. Сокиряни, Чернівецька область, ) кошти за податковим боргом по податку на додану вартість в сумі 456 687,66 грн до Державного бюджету України. Вказане рішення суду від 19.09.2014 набрало законної сили 07.10.2014; згідно з постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.06.2016 у справі №824/291/16-а адміністративний суд вирішив стягнути з рахунків державного підприємства Підприємство Сокирянської виправної колонії відділу державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області (№67) () у банках, обслуговуючих такого платника податків, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, кошти в сумі податкового боргу по податку на додану вартість у розмірі 1 109 426,00 грн. Вказане рішення суду від 19.09.2014 набрало законної сили 13.06.2016; згідно з постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.10.2017 у справі №824/778/17-а адміністративний суд вирішив стягнути кошти за податковим боргом по податку на додану вартість на загальну суму 1 124 409,56 грн з банківських рахунків Державного підприємства Підприємство державної кримінально - виконавчої служби України № 67 (60200, Чернівецька область, Сокирянський район, м. Сокиряни, провулок Покровський, 8, ) до Державного бюджету України. Вказане рішення суду від 25.10.2017 набрало законної сили 13.11.2017; згідно з постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.02.2017 у справі №824/964/16-а адміністративний суд вирішив стягнути з рахунків Державного підприємства Підприємство Сокирянської виправної колонії відділу державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області (№67) у банках, обслуговуючих такого платника податків, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, кошти в сумі податкового боргу по податку на додану вартість в розмірі 3 381 585,77 грн. Вказане рішення суду від 24.02.2017 набрало законної сили 14.03.2017; згідно з рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.02.2019 у справі №824/1018/18-а адміністративний суд вирішив стягнути кошти з державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» (60200, Чернівецька область, Сокирянський район, місто Сокиряни, провулок Покровський, будинок 8, ), яке має податковий борг, з рахунків платника податків у банках на загальну суму податкового боргу по податку на додану вартість 1 562 825,00 грн до Державного бюджету України. Вказане рішення суду від 24.02.2017 набрало законної сили 12.03.2019; згідно з рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.07.2019 у справі №824/589/19-а адміністративний суд вирішив стягнути з рахунків платника податків у банках з Державного підприємства «Підприємства Державної кримінально - виконавчої служби України №67» податковий борг по податку на додану вартість у сумі 456 108,57 грн до Державного бюджету України. Вказане рішення суду від 24.02.2017 набрало законної сили 30.08.2019; згідно з постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.10.2013 у справі №2а/2470/619/12 адміністративний суд вирішив стягнути з Підприємства Сокирянської виправної колонії №67 відділу Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернівецькій області заборгованість до Державного бюджету на загальну суму 2 249 755, 45 грн (в т.ч. податковий борг по податку на доходи фізичних осіб у сумі 18 243,35 грн.) за рахунок коштів на рахунках в банках. Вказане рішення суду від 24.10.2013 набрало законної сили 18.11.2013. Крім того, у рамках справи №2а/2470/619/12 Чернівецьким окружним адміністративним судом було прийнято ухвалу від 21.09.2016 з питання відстрочення виконання постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.10.2013 у зазначеній судовій справі строком на 5 років. Вказана ухвала суду від 21.09.2016 набрала законної 04.10.2016.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що керуючись положеннями п. 96.3 ст. 96 Податкового кодексу України ГУ ДПС у Чернівецькій області звернулося до Міністерства юстиції України як до органу, у сфері управління якого знаходиться Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)», із листами щодо прийняття Міністерством одного з рішень, передбачених п. 96.2 ст. 96 Податкового кодексу України, а саме - з листами від 11.06.2019 вих. №5535/9/24-13-07-12, від 20.02.2020 вих. №1610/9/24-13-10-15 та від 14.04.2020 вих. №2928/24-13-10-15. Зокрема, у тексті листа від 14.04.2020 вих. №2928/9/24-13-10-15 ГУ ДПС у Чернівецькій області повідомило Міністерство юстиції України про результати розгляду листа Міністерства від 26.03.2020 вих. №20/4475-26-20/22.4, а саме - про відсутність законних підстав для проведення процедури списання податкового боргу Державного підприємства, як безнадійного. Також ГУ ДПС у Чернівецькій області з посиланням на обставину не прийняття Міністерством до цього часу одного з рішень, передбачених нормами п. 96.2 ст. 96 Податкового кодексу України, повторно просило Міністерство юстиції України прийняти одне із таких рішень. Представник позивача з посиланням на залучену до матеріалів справи копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №250, зазначив, що вказаний лист (подання) від 14.04.2020 Міністерство юстиції України отримало 21.04.2020.

За результатами розгляду вказаних листів (подань) Міністерство юстиції України надіслало на адресу позивача наступні листи: лист від 11.07.2019 вих. №26122/14782-26-19/22.4 (у відповідь на лист позивача від 20.02.2020), у якому, зокрема, зазначило, що протягом 2019 року Мін`юст направив листи Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, якому безпосередньо підпорядковане Державне підприємство, щодо забезпечення вжиття термінових заходів зі скорочення податкової заборгованості останнього. З посиланням на отриману від Центрально-західного міжрегіонального управління інформацію щодо стану погашення податкового боргу Мін`юст констатував, що погасити податкову заборгованість Державного підприємства можливо за умови реструктуризації, відстрочення та/або списання боргу як безнадійного (тобто, у зв`язку з тим, що пройшли строки давності на його стягнення); лист від 26.03.2020 вих. №20/4475/-226-20/22.4 (у відповідь на лист контролюючого органу від 20.02.2020), де з посиланням на динаміку збільшення податкового боргу Державного підприємства перед бюджетами та збитковість його господарської діяльності Міністерство просило ГУ ДПС у Чернівецькій області розглянути можливість списання податкового боргу з податку на додану вартість, як такого, що має ознаки безнадійного боргу; лист від 22.06.2020 вих. №48/37491-61-20/22.4 (у відповідь на лист Головного управління від 14.04.2020), яким повідомило зокрема про те, що Державне підприємство перебуває у вкрай скрутному фінансовому становищі та не має достатніх обігових коштів для сплати податкового боргу в повному обсязі. З метою вирішення питання стосовно зменшення наявної податкової заборгованості Державного підприємства Мін`юст неодноразово звертався до ГУ ДПС у Чернівецькій області з проханням розглянути можливість щодо списання безнадійного податкового боргу або розстрочення (відстрочення) податкового боргу боржника. Однак своїм листом від 26.03.2020 вих. №20/4475-26-20/22.4 контролюючий орган повідомив про неможливість застосування відповідного заходу для зменшення розміру податкового боргу Державного підприємства. Щодо пропозиції ГУ ДПС прийняти одне із рішень, визначених п. 96.2 ст. 96 Податкового кодексу України, Міністерство послалося на відсутність в тексті отриманого від Головного управління листа від 14.04.2020 вих. №2928/9/24-13-10-15 інформації щодо переліку заходів, які застосовувалися контролюючим органом безпосередньо до Державного підприємства з метою погашення податкової заборгованості. Крім того, Міністерство висловила свою позицію про те, що оскільки Державне підприємство не є казенним підприємством та відповідно до положень Статуту несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належного йому майна, то Мін`юст не несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями підприємств, що належать до сфери його управління.

ГУ ДПС у Чернівецькій області звернулося із листом від 14.01.2020 вих. №220/9/24-13-10-15 до Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, де просило останнє надати інформацію з питання прискорення погашення податкового боргу державного підприємства. Листом від 05.02.2020 вих. №7/1091 Центрально-західне міжрегіональне управління повідомило контролюючий орган, що відповідно до діючого Положення про Центрально-західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 24.12.2019 №4183/5) в управлінні відсутні повноваження щодо фінансово-господарської діяльності державних підприємств Державної кримінально-виконавчої служби України, оскільки державні підприємства ДКВС виведено з підпорядкування міжрегіонального управління, а відділ організації діяльності підприємств ЦЗМУ ліквідовується. З огляду на наведене Центрально-західне міжрегіональне управління зазначило, що спірне питання відноситься до компетенції Міністерства юстиції України та його структурного підрозділу - Державної установи генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій положень чинного законодавства, а також зазначає, що судами попередніх інстанцій не в повному обсязі досліджувалось обставини справи, зокрема, того, що позивачем було здійснено всі вичерпні заходи по стягненню податкового боргу з Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» у урахуванням особливостей погашення боргу для такого підприємства встановлених положеннями Податкового кодексу України, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.

8. Відповідачем надіслано відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Пункт 87.2 статті 87.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

10.2. Пункт 87.5 статті 87.

У разі якщо здійснення заходів щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, не привело до повного погашення суми податкового боргу або у разі недостатності у платника коштів для погашення податкового боргу, контролюючий орган визначає дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав, джерелом погашення податкового боргу такого платника податків.

Контролюючий орган укладає з платником податків договір щодо переведення права вимоги такої дебіторської заборгованості. Така дебіторська заборгованість продовжує залишатися активом платника податків, що має податковий борг, про що зазначається в договорі між платником податків і контролюючим органом, та повинна бути відповідним чином розкрита в примітках до фінансової звітності.

Податковий борг продовжує обліковуватися за платником податків, у якого він виник, до надходження коштів до бюджету за рахунок стягнення цієї дебіторської заборгованості. Контролюючий орган повідомляє платнику податків про таке надходження в п`ятиденний строк з дня отримання відповідного документа.

У разі відмови платника податків, що має податковий борг, від укладення з контролюючим органом договору щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості такий контролюючий орган звертається до суду щодо зобов`язання платника податків укласти зазначений договір.

10.3. Пункт 89.3 статті 89.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

10.4. Пункти 95.1-95.4 статті 95.

Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

10.5. Пункт 95.7 статті 95.

Продаж майна платника податків здійснюється на публічних торгах та/або через торгівельні організації.

Продаж майна платника податків на публічних торгах здійснюється у такому порядку:

95.7.1. майно, яке може бути згруповано та стандартизовано, підлягає продажу за кошти виключно на біржових торгах, які проводяться біржами, що створені відповідно до закону і визначені контролюючим органом на конкурсних засадах;

95.7.2. цінні папери - на фондових біржах у порядку, встановленому Законом України «Про цінні папери та фондовий ринок»;

95.7.3. інше майно, об`єкти рухомого чи нерухомого майна, а також цілісні майнові комплекси підприємств підлягають продажу за кошти виключно на цільових аукціонах, які організовуються за поданням відповідного контролюючого органу на зазначених біржах.

10.6. Пункт 95.22 статті 95.

Контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків. Сума коштів, що надходить у результаті стягнення дебіторської заборгованості, в повному обсязі (але в межах суми податкового боргу) зараховується до відповідного бюджету чи державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків. Сума дебіторської заборгованості, що стягнута понад суму податкового боргу, передається у розпорядження платника податку.

10.7. Пункти 96.2, 96.3 статті 96.

96.2. У разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про:

96.2.1. надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків;

96.2.2. досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету;

96.2.3. ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;

96.2.4. виключення платника податків із переліку об`єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України.

96.3. Відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

11. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

12. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну оцінку доказам, наданих сторонами на підставі статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

13. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що контролюючим органом не було здійснено всі вичерпні заходи по стягненню податкового боргу з Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» у урахуванням особливостей погашення боргу для такого підприємства встановлених положеннями Податкового кодексу України, а також не було дотримано встановленого статтею 96 Податкового кодексу України порядку стягнення податкового боргу з державного підприємства.

14. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. Нормами Податкового кодексу України встановлено загальний порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме стягнення коштів, які перебувають у власності боржника, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна боржника, яке перебуває у податковій заставі.

Нормами Податкового кодексу України також встановлено особливий порядок погашення податкового боргу державних підприємств (стаття 96 Податкового кодексу України), проте такі особливості не змінюють послідовність реалізації стадій стягнення податкового боргу, визначених статтею 95 Податкового кодексу України. Норми статті 96 Податкового кодексу України застосовуються лише тоді, коли процедура стягнення боргу за рахунок коштів, які знаходяться у власності платника, передбачена статтею 95 Податкового кодексу України, з будь-яких причин, вказаних в законі, не вирішила проблему погашення боргу.

Тобто, особливості погашення податкового боргу державних підприємств, що визначені статтею 96 Податкового кодексу України стосуються вже стадії коли контролюючим органом було виконано повний перелік дій, встановлених Податковим кодексом України щодо порядку стягнення податкового боргу, зокрема, звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу, вжиття заходів щодо погашення наявного податкового боргу за рахунок додаткових джерел погашення податкового боргу. Якщо такі заходи не мали результатом погашення податкового боргу державного підприємства, то орган державної податкової служби вчиняє дії, передбачені статтею 96 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для залучення коштів (майна) органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, для погашення податкового боргу останнього.

Таким чином контролюючий орган має виконати повний перелік дій, встановлених Податковим кодексом України щодо порядку стягнення податкового боргу з державного підприємства.

Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд вже неодноразово висловлював свою позицію щодо спірних правовідносин, зокрема, аналогічна правова позиція була викладена в постановах Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 826/10168/15, від 28 січня 2019 року у справі № 810/2322/17, а також у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 826/8951/15 (на яку посилається контролюючий орган у касаційній скарзі як на таку, що не була врахована судами першої та апеляційної інстанцій при прийнятті оскаржуваних рішень).

16. У справі, що розглядається судами першої та апеляційної інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що контролюючий орган станом на початок квітня 2020 року (тобто, перед зверненням до відповідача із поданням (листом) від 14.04.2020 за вих. №2928/9/24-13-10-15, за наслідком отримання письмової відповіді на який позивач дійшов висновку про виникнення підстав для звернення із цим позовом до суду), зокрема не вжив всіх необхідних заходів з метою встановлення наявного у боржника ліквідного залишку дебіторської заборгованості, з метою використання такої в якості додаткового джерела погашення податкового боргу. Так, подані ГУ ДПС у Чернівецькій області до матеріалів справи копії розшифровок до рядків балансу Підприємства дебіторська заборгованість датовані квітнем і травнем 2019 року, що позбавляє можливості встановити наявність чи відсутність станом на 1-ий квартал 2020 року облікованої боржником дебіторської заборгованості, та її розмір (актуальних розшифровок до рядків балансу Підприємства «Дебіторська заборгованість» не було надано контролюючим органом судам першої та апеляційної інстанції). Тоді як, згідно з даними звітності Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» (Баланс (Звіт про фінансовий стан) станом на 01.04.2019 рахувалась дебіторська заборгованість на загальну суму 803,0 тис. грн. Тобто, контролюючим органом не було досліджено можливість погашення податкового боргу за рахунок дебіторської заборгованості, наявної в державного підприємства.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що інкасові доручення, надіслані контролюючим органом у серпні 2019 року до Чернівецької філії АТ КБ «Приватбанк» повернулися без виконання не у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках Підприємства, а з причин «відсутності коштів вільних від накладеного арешту», «назва платника не відповідає коду, рахунку платника», «зарезервовані кошти на рахунку передбачені для виконання іншого виконавчого документу» тощо, а у подальшому, контролюючий орган не вжив заходів щодо направлення до вказаного банку нових інкасових доручень, хоча за даними поданої позивачем інформації про наявні у Підприємства банківській рахунки, рахунок № НОМЕР_1 у Чернівецької філії АТ КБ «Приватбанк» визначений таким, що відкритий. Судами попередніх інстанцій встановлено та зазначено, що доказів направлення інших інкасованих доручень протягом 2020 року контролюючим органом надано не було, а матеріали справи не містять.

17. Судами першої та апеляційної інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом у запереченнях (відзиві) на адміністративний позов та в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені контролюючим органом доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

18. Крім того, колегія судів зазначає, що Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) щодо якості судових рішень на рівні рекомендацій, що мають характер норм «м`якого права», наголосила, що якість будь-якого судового рішення залежить головним чином від якості його обґрунтування. Воно не лише полегшує розуміння сторонами суті рішення, а насамперед слугує гарантією проти свавілля. Обґрунтування судового рішення загалом засвідчує дотримання національним суддею принципів, проголошених ЄСПЛ. При цьому навіть «проміжні» процесуальні рішення потребують належного викладу підстав їх прийняття, якщо вони стосуються індивідуальних свобод. Належне мотивування судового рішення - це стандарт ЄСПЛ, напрацьований за результатами розгляду заяв про порушення права на справедливий суд. Аналіз практики ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції свідчить, що право на мотивоване судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи.

По-перше, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції. По-друге, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження. По-третє, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи. По-четверте, тільки мотивоване судове рішення забезпечує можливість здійснювати суспільний контроль за правосуддям.

Суд звертає увагу, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява №63566/00, пункт 23). Тому за наведених вище підстав, якими Суд обґрунтував своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

19. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 листопада 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року слід залишити без задоволення.

20. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

21. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 8 листопада 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі №640/22855/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіІ.Я.Олендер І.А. Гончарова С.С. Пасічник