Справа № 320/9480/21
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2023 року справа №320/9480/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України та Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України щодо не здійснення повного обов`язкового розрахунку, ненарахування та невиплату при звільненні з військової служби 14 січня 2019 року ОСОБА_1 заборгованості суми з індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно, передбаченої Законом України Про індексацію грошових доходів населення та п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з встановленням для обчислення індексації грошового забезпечення місяця підвищення тарифних ставок (окладів) - базового місяця - січень 2008 року;

- стягнути з Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України на користь ОСОБА_1 неотриману при звільненні з військової служби 14 січня 2019 року суму заборгованості з індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно, згідно Закону України Про індексацію грошових доходів населення та п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з встановленням для обчислення індексації грошового забезпечення місяця підвищення тарифних ставок (окладів) - базового місяця - січень 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України щодо не здійснення повного обов`язкового розрахунку, не нарахування та невиплату при звільненні з військової служби 14 січня 2019 року ОСОБА_1 заборгованості суми з індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 14 січня 2019 року включно, передбаченої Законом України Про індексацію грошових доходів населення та п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з встановленням для обчислення індексації грошового забезпечення місяця підвищення тарифних ставок (окладів) - базового місяця - березень 2018 року;

- стягнути з Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України на користь ОСОБА_1 неотриману при звільненні з військової служби 14 січня 2019 року суму заборгованості з індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 14 січня 2019 року включно, згідно Закону України Про індексацію грошових доходів населення та п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з встановленням для обчислення індексації грошового забезпечення місяця підвищення тарифних ставок (окладів) - базового місяця - березень 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України щодо неповного розрахунку складу місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 14 січня 2019 року, внаслідок чого протиправно не були враховані до його складу додаткові щомісячні виплати - у розмірі 35% від посадового окладу, та надбавка за особливості проходження військової служби у розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, та надбавка за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 %, а також вищевказана індексація грошового забезпечення (у зв`язку з її не нарахуванням), які передбачені п. 1 розділу XVI наказу Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, Законом України Про індексацію грошових доходів населення, що призвело до недоплати позивачу при звільненні з військової служби 14 січня 2019 року коштів - одноразової грошової допомоги при звільненні (ОГДЗ), передбаченої п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 27 (двадцять сім) повних календарних років служби;

- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних сил України провести новий перерахунок місячного грошового забезпечення станом на 14 січня 2019 ОСОБА_1 та включити до його складу додаткові щомісячні виплати - у розмірі 35 % від посадового окладу, та надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65 % від посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, та надбавка за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15 %, а також вищевказаної суми індексації грошового забезпечення (у зв`язку з її не нарахуванням), які передбачені п. 1 розділу XVI наказу Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, постановою Кабінету міністрів України від 30.08.2017 №704 та рішення Міністра оборони України від 27.01.2021 №2640, Законом України Про індексацію грошових доходів населення;

- стягнути з Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України на користь ОСОБА_1 на підставі нового розрахунку місячного грошового забезпечення станом на 14 січня 2019 року, з включенням всіх додаткових видів виплат, суми заборгованості одноразової грошової допомоги при звільненні (ОГДЗ), передбаченої п.2 ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 27 (двадцять сім) повних календарних років служби, яка була не виплачена при звільненні з військової служби 14 січня 2019 року;

- визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України щодо не нарахування та не виплати при звільненні 14 січня 2019 року ОСОБА_1 суми одноразової грошової допомоги при звільненні (ОГДЗ), згідно з вимогами п.2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 2 (два) повних роки служби, з урахуванням пільгової вислуги, яка розрахована відповідно до підпункту а пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 та наказу Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, якими передбачено, що зараховується один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;

- стягнути з Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України на користь ОСОБА_1 суми заборгованості одноразової грошової допомоги при звільненні (ОГДЗ), згідно з вимогами п.2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, яка не була виплачена при звільненні 14.01.2019 року, у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 2 (два) повних роки служби, з урахуванням пільгової вислуги, яка розрахована відповідно до підпункту а пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 та наказу Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, якими передбачено, що зараховується один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;

- визнати протиправною бездіяльність Фінансове управління Генерального штабу Збройних сил України щодо не нарахування та не виплати при звільненні 14 січня 2019 року ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 30 календарних днів основної відпустки за 2013 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 14.01.2019 року, яка передбачена п.14 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;

- стягнути з Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України на користь ОСОБА_1 суму із невиплаченої заборгованості при звільненні 14 січня 2019 року грошової компенсації за невикористані 30 календарних днів основної відпустки за 2013 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 14.01.2019 року, яка передбачена п.14 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;

- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України виплату грошових коштів за рішенням суду здійснити на картковий рахунок ОСОБА_1 за наступними реквізитами: установа банку: Головне управління по м.Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" (), картковий рахунок одержувача №UA1782708 в гривні Україна, одержувач : ОСОБА_1 , картка платника податків одержувача № НОМЕР_2 .

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідач протиправно не здійснив на дату звільнення ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період проходження ним військової служби у період з 01.12.2015 по 14.01.2019.

Так, позивач зауважив, що розрахунок індексації грошового забезпечення за період проходження ним військової служби з 01.12.2015 по 28.03.2018 мав бути здійснений із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, оскільки саме у цьому місяці відбулись зміни посадового окладу військовослужбовців на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Крім того, позивач зазначив, що розрахунок індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.03.2018 по 14.01.2019 мав бути здійснений із застосуванням базового місяця - березень 2018 року.

Також позивач зазначив, що станом на дату його звільнення з військової служби відповідач безпідставно не врахував до складу його місячного грошового забезпечення постійні додаткові щомісячні виплати, а саме: щомісячну грошову премію (35% від посадового окладу), надбавку за особливості проходження військової служби (65% від посадового окладу), надбавку за доступ до державної таємниці (15% від посадового окладу) та індексацію грошового забезпечення, що призвело до недоплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 29 календарних роки служби при звільненні зі служби 14.01.2019.

Крім того, позивач вказує на те, що відповідач безпідставно здійснив нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% від місячного грошового забезпечення лише за роки календарної вислуги, без урахування 2 років пільгової вислуги.

Також позивач зазначив, що відповідач на день звільнення не здійснив нарахування та виплату йому грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпуски за 2013 рік.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 (суддя Терлецька О.О.) відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 09.02.2022 (суддя Терлецька О.О.) вирішено здійснити подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

09.06.2022 на підставі розпорядження Київського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 №73-р-ка у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_2 у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, було проведено повторний автоматизований розподіл справи №320/9480/21, за результатами якого справа була передана для розгляду судді ОСОБА_3 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 прийнято до розгляду адміністративну справу №320/7811/21, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Залучено до участі у справі в якості співвідповідача Військову частину НОМЕР_1 .

Фінансове управління генерального штабу Збройних сил України, заперечуючи проти позовних вимог, зазначило, що позивач здійснював переміщення по службі у період з 2008 по 2019 роки, а тому в силу вимог постанови Кабінету Міністрів "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09.12.2015 №1013, підстави для застосування січня 2008 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01.01.2015 по 14.01.2019 відсутні.

Також відповідач повідомив, що на позивачу було нараховано та виплачено: надбавку за особливості проходження служби у розмірі 10% посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, щомісячну премію в розмірі 20% посадового окладу та надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% посадового окладу за період з 01 по 31 грудня 2018 року; надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, щомісячну премію в розмірі 35% посадового окладу та надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% посадового окладу за період з 01 по 14 січня 2019 року.

Відповідач наголосив на тому, що нарахування та виплата одноразової грошової допомоги при звільненні була здійснена ОСОБА_1 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та з урахуванням 27 років календарної вислуги.

Військова частина НОМЕР_1 правом на надання відзиву не скористалась.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 у період з 01.08.1991 по 26.12.2018 проходив військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується послужним списком (а.с. 115).

Наказом начальника генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 26.12.2018 №692 звільнено полковника ОСОБА_1 , начальника відділу планування інформаційної протидії центру інформаційної протидії Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України з військової служби у запас відповідно до підпункту "б" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) Міністерства оборони України від 29.12.2018 №278 полковника ОСОБА_1 , начальника відділу планування інформаційної протидії центру інформаційної протидії Військової частини НОМЕР_1 (тарифний розряд - 47, посадовий оклад - 8320,00 грн.), звільненого наказом Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 26.12.2018 №692 у запас за підпунктом "б" (за станом здоров`я) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено вважати таким, що 29 грудня 2018 року справи та посаду здав.

Вказаним наказом встановлено надати другу частину щорічної основної відпустки за 2018 рік терміном 17 (з урахуванням святкових днів) діб з 29 грудня 2018 року по 14 січня 2019 року з подальшим виключенням зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та направленням на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вказаному наказі встановлено, що вислуга років у Збройних Силах становить на 29 грудня 2018 року: календарна - 27 років 04 місяці 28 днів, пільгова - 00 років 11 місяців 18 днів, загальна - 29 років 04 місяці та 16 днів.

Встановлено виплатити надбавку за особливості проходження служби у розмірі 10% посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, щомісячну премію в розмірі 20% посадового окладу та надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% посадового окладу за період з 01 по 31 грудня 2018 року.

Встановлено виплатити надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, щомісячну премію в розмірі 35% посадового окладу та надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% посадового окладу за період з 01 по 14 січня 2019 року.

Щорічна основна відпустка за 2018 рік використана тривалістю 30 діб (з 07.08.2018 по 06.09.2018). Грошову допомогу для оздоровлення за 2018 рік отримав.

Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 отримав.

Відповідно до наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення за 27 календарних років у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний рік військової служби (а.с.24).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України із заявою від 29.04.2021, у якій просив нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2013 рік в кількості 30 діб, виходячи з розміру його грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби (а.с.25-26).

Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України листом від 08.06.2021 №305/1059 повідомило позивачу, що розрахунок при звільненні позивача з військової служби здійснено відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.12.2018 №278 та в повному обсязі.

Відповідач зазначив, що облік відпусток військовослужбовців не належить до компетенції Фінансового управління.

У зв`язку з цим, у відповідача немає підстав для нарахування та виплати позивачу компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2013 рік (а.с.27).

Судом встановлено, що позивач звернувся до Фінансового управління Генерального штабу збройних Сул України із заявою від 10.06.2021, у якій просив:

- здійснити нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за весь період проходження військової служби у період з 01.12.2015 по 14.01.2019 згідно з вимогами, передбаченими Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим поставою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та яка не була своєчасно нарахована та виплачена при звільненні з військової служби;

- провести нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, яка передбачена пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 2 повних роки вислуги, з урахуванням пільгової вислуги, яка розрахована відповідно до підпункту "а" пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №939 та наказу Міністра оборони України від 14.08.2014 №530 (а.с.28-35).

Відповідач відповідь на вказану заяву позивачу не надав.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідачів щодо не нарахування та не виплати під час звільнення індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 14.01.2019, неповного розрахунку складу грошового забезпечення та неповного розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпуски, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання протиправною бездіяльності та стягнення відповідних сум, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі-Закон №2011) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою та третьою статті 9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга статті 5 Закону №1282-XII).

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону №1282-XII, в редакції до 11.10.2017).

Відповідно до частини шостої статті 5 Закону №1282-XII (в редакції з 11.10.2017) проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до положень статті 6 Закону №1282-ХІІ Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (надалі - Порядок №1078), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078 (в редакції постанови №1013 від 09.12.2015) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 (в редакції, яка діяла до 15.12.2015), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Пунктом 5 Порядку №1078 (в редакції постанови №1013 від 09.12.2015) визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Також, з 01.12.2015 року згідно з Постановою Кабінету Міністрів № 526 від 13.06.2012 року в редакції Постанови Кабінету Міністрів № 1013 від 09.12.2015 року Порядок доповнено пунктом 10-2, відповідно до якого для новоприйнятих працівників обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Отже, з вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.

Проведення індексації у зв`язку із зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відзиві на позовну заяву Фінансове управління Генерального штабу зазначило, що оскільки позивач здійснював переміщення по службі у період з 2008 по 2019 роки та враховуючи постанову Кабінету Міністрів №1013, підстави для застосування січня 2008 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01.01.2015 по 01.03.2018 відсутні.

У позовній заяві позивач зазначив, що обчислення індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 має бути здійснено із застосуванням базового місяця січень 2008 року, оскільки саме у січні 2008 року відбулись зміни розміру посадового окладу військовослужбовців на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007.

Враховуючи положення Порядку №1078, місяць, у якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим. У разі підвищення військовослужбовцю грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення.

Суд зазначає, що аналіз норм Порядку №1078 дає підстави для висновку, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації доходів громадян проводиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 числа наступного місяця за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, визначений Порядком №1078. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. У разі якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

При цьому, під підвищенням доходу для цілей індексації заробітної плати (грошового забезпечення) слід розуміти підвищення їхніх постійних складових (тарифних ставок, окладів). У разі зростання заробітної плати (грошового забезпечення) за рахунок інших складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати (грошового забезпечення), які не мають разового характеру.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 27.04.2021 у справі №380/1513/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 96592005).

Щодо посилань позивача на необхідність здійснення обрахунку та виплати індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №1294, яка була до 28.02.2018), яка набрала законної сили з 01.01.2008, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил затверджено Додатком 25 до Постанови №1294.

Згідно з абзацом 5 пункту 5 Порядку №1078 у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

У свою чергу, схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена Постановою №1294, яка набрала чинності з 01.01.2008.

Відповідно пункту 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №1013 від 09.12.2015), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Тобто, відповідно до пункт у 5 Порядку №1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, в тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.

Відповідно до вимог абзацу 3 пункту 10-1 Порядку №1078 (в редакції, чинній до 15.12.2015) обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснювалось з місяця прийняття працівника на роботу.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Порівняльний аналіз законодавства про індексацію грошових доходів дає підстави стверджувати про те, що новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення:

- до 01.12.2015 був місяць прийняття працівника на роботу та місяць збільшення заробітної плати;

- після 01.12.2015 є місяць збільшення тарифної ставки (окладу).

Відповідно до п.13 Постанови №1294 вона набрала чинності з 01.01.2008.

Враховуючи вищенаведене, базовим місяцем для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 є січень 2008 року, оскільки наступне підвищення розміру грошового забезпечення позивача за рішенням Уряду відбулось саме з 01.03.2018 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі-Постанова №704), за результатом чого з 01.03.2018 базовим місяцем для розрахунку індексації став березень 2018 року.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 19.05.2022 у справі №200/3859/21 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 104400987).

У зв`язку з цим, суд погоджується з позицією позивача, що саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації його грошового забезпечення.

Відповідачами під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження виплати позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період з урахуванням базового місяця січня 2008 року.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 22.10.2021 №313/9/1722 Військова частина НОМЕР_1 з 30.04.2004 по 31.03.2019 знаходиться на фінансовому забезпеченні у Фінансовому управлінні Генерального штабу Збройних Сил України. Власне фінансове господарство було розпочато з 01.04.2019 та ведеться по теперішній час (а.с.126).

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправною Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018.

Щодо визначення базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 14.01.2019, то у позовній заяві позивач зазначив, що для нарахування індексації грошового забезпечення на вказану дату також має застосовуватись базовий місяць - березень 2018 року, з приводу чого суд зазначає таке.

Суд зазначає, що з 01.03.2018 відбулась зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі-Постанова №704), якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Це стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) у цілях нарахування індексації військовослужбовцям на березень 2018 року.

Згідно з пунктом 4 Постанови № 704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13 і 14.

Пунктом 1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260, передбачено те, що грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.

Абзацом 1 п. 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Оскільки підвищення посадового окладу позивача з березня 2018 року відбулося у зв`язку з прийняттям Постанови №704, якою змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців саме березень 2018 року є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків.

Згідно з абз. 2 п. 5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Своєю чергою питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами 3, 4 та 6 п. 5 Порядку № 1078: сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

З огляду на викладене для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Так, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку № 1078.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 р. становив 101,1%, в квітні 2018 р. становив 100,8%, в травні 2018 р. - 100,0%, в червні 2018 р. - 100,0%, в липні 2018 р. - 99,3%, в серпні 2018 р. - 100,0%, в вересні 2018 р. - 101,9%, в жовтні 2018 р. - 101,7%.

Отже величина індексу споживчих цін у період з квітня 2018 року по жовтень 2018 року не перевищувала передбаченого пунктом 1-1 Порядку №1078 порогу індексації у 103%.

З огляду на абзаци 3-5 пункту 5 Порядку №1078 для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).

Відтак, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді цього ж року, то позивач набув право на виплату індексації з грудня 2018 року.

Враховуючи вказане, суд вважає, що підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.11.2018 відсутні.

Згідно з грошовим атестатом серії ЗУ №401100 від 11.01.2019 позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення до 31.12.2018 в сумі 71,00 грн. (базовий місяць березень 2018 року) (а.с.37).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.22018 за №745/32197, підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є, зокрема, грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Отже, грошовий атестат є підставою для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення.

Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за грудень 2018 року.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2019 по 14.01.2019.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2018 по 14.01.2019.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України на користь ОСОБА_1 неотриманої при звільненні з військової служби 14 січня 2019 року суму заборгованості з індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно, згідно Закону України Про індексацію грошових доходів населення та п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з встановленням для обчислення індексації грошового забезпечення місяця підвищення тарифних ставок (окладів) - базового місяця - січень 2008 року, суд зазначає таке.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас згідно пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд зазначає, що оскаржувані дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях.

Враховуючи ту обставину, що виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за відповідний період мають передувати дії по її нарахуванню, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.

Крім того, суд вважає за необхідне зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2018 по 14.01.2019 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року.

Разом з тим, враховуючи встановлення судом факту відсутності у позивача права на нарахування та отримання індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.11.2018, суд вважає, що підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період із застосуванням базового місяця - березень 2018 року відсутні.

Щодо правильності визначення розміру позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, суд зазначає таке.

У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що станом на дату його звільнення з військової служби відповідачі протиправно не врахували до складу його місячного грошового забезпечення постійні додаткові щомісячні виплати, а саме: щомісячна грошова премія - 35% від посадового окладу; надбавка за особливості проходження військової служби - 65% від посадового окладу; надбавка за доступ до державної таємниці - 15% від посадового окладу; та індексацію грошового забезпечення, що призвело до недоплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 29 календарних роки служби при звільненні зі служби 14.01.2019.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону №2011 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цим пунктом, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Згідно з пунктом 2 розділу ХХХІІ Порядку №260 у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Пунктом 5 розділу ХХХІІ Порядку №260 передбачено, що одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою; які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад),- щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою на день звільнення з військової служби з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення;

Згідно з пунктом 8 розділу ХХХІІ Порядку №260 для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

Пунктом 4 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з пунктами 1-2 розділу VI Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.

Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на відповідний рік надбавка за особливості проходження служби окремим категоріям військовослужбовців збільшується на відповідний коефіцієнт згідно з Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (додаток), або може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби розраховується від мінімального розміру цієї надбавки, який встановлюється Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65 відсотків.

Відповідно до пунктів 1 розділу ХІ Порядку №260 військовослужбовцям, яким надано доступ до державної таємниці та які виконують службові обов`язки в умовах режимних обмежень у зв`язку з роботою, що передбачає доступ до державної таємниці відповідно до функціональних обов`язків, займаються розробкою, виготовленням, обліком, зберіганням і використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці, виплачується надбавка до посадових окладів.

Розмір надбавки військовослужбовцям (крім військовослужбовців режимно-секретних органів), які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється у відсотках до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації, зокрема, відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно ", - 15 відсотків.

Згідно з пунктами 1-2 розділу XVI Порядку №260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.

Отже, військовослужбовцям, які звільнені зі служби у зв`язку із закінченням строку контракту, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

До щомісячного грошового забезпечення належать щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою. Перелік щомісячних видів грошового забезпечення визначений Порядком №260.

При цьому, суд звертає увагу на те, що Закон №2011 та Порядок №260 не передбачає здійснення розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення.

Висновки щодо відсутності підстав для визначення одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення викладені Верховним Судом у постанові від 29.04.2022 у справі №580/2497/21 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 90425231).

Як зазначено вище, наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) Міністерства оборони України від 29.12.2018 №278 встановлено виплатити позивачу:

- надбавку за особливості проходження служби у розмірі 10% посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, щомісячну премію в розмірі 20% посадового окладу та надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% посадового окладу за період з 01 по 31 грудня 2018 року.

- надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, щомісячну премію в розмірі 35% посадового окладу та надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% посадового окладу за період з 01 по 14 січня 2019 року.

- одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 27 (двадцять сім) повних календарних роки служби.

У наказі начальника генерального штабу-головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 26.12.2018 №693 зазначено, що вислуга років у Збройних Силах України становить:

- календарна - 27 років 4 місяці;

- пільгова - 29 років 4 місяці.

У грошовому атестаті серії ЗУ №401100 від 11.01.2019 зазначено про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у разі звільненні з військової служби у розмірі 383602,50 грн.

Також у грошовому атестаті зазначено про виплату позивачу: надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу; премію в розмірі 35% посадового окладу; надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% посадового окладу.

Проте, суд зазначає, що в силу вимог Порядку №260 грошовий атестат є лише підставою для нарахування та виплати додаткових видів грошового забезпечення та не свідчить про факт виплати відповідних сум.

У відзиві на позовну заяву Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України зазначило про те, що позивачу було нараховано та виплачено: надбавку за особливості проходження служби у розмірі 10% посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, щомісячну премію в розмірі 20% посадового окладу та надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% посадового окладу за період з 01 по 31 грудня 2018 року; надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, щомісячну премію в розмірі 35% посадового окладу та надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% посадового окладу за період з 01 по 14 січня 2019 року.

Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження здійсненна нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, з урахуванням вищевказаних додаткових видів грошового забезпечення.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України щодо нездійснення розрахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.

Крім того, суд вважає за необхідне зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з урахування додаткових видів грошового забезпечення та з урахуванням вже виплаченої суми.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України щодо не нарахування та не виплати при звільненні 14 січня 2019 року ОСОБА_1 суми одноразової грошової допомоги при звільненні (ОГДЗ), згідно з вимогами п.2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 2 (два) повних роки служби, з урахуванням пільгової вислуги, яка розрахована відповідно до підпункту а пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 та наказу Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, якими передбачено, що зараховується один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, суд зазначає таке.

У позовній заяві позивач зазначив, що відповідачі здійснили обрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні лише за 27 календарні роки служби, у той час як вказана допомога мала бути розрахована виходячи із пільгової вислуги, яка становить 29 років та 4 місяці.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.

Суд зазначає, що частина друга статті 15 Закону №2011 не містить вказівки на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше саме календарних років вислуги.

Так, поняття календарна вислуга років застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 №2011 є наявність вислуги 10 років і більше.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21.04.2021 у справі №380/2427/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 96441548), від 24.11.2020 у справі №822/3008/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 93080938), від 11.04.2018 у справі №806/2104/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 73359546) та від 29.04.2022 у справі №580/2497/21 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР -104129986).

Отже, з огляду на вищевказану позицію Верховного Суду одноразова грошова допомога при звільненні нараховується за кожний повний календарний рік служби, а пільгова вислуга років застосовується лише для визначення права позивача на призначення такої допомоги, у разі, якщо у нього немає 10 і більше років календарної вислуги.

Таким чином, поняття умова набуття права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги і поняття обчислення розміру одноразової грошової допомоги, є відмінними, адже до складу першого включається як календарна так і пільгова вислуги років, а до складу другого - лише календарна.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29.04.2022 у справі №580/2497/21 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР -104129986).

У відзиві на позовну заяву Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України зазначило, що виплата позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні була здійснена з урахуванням календарної вислуги років (27 років).

З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідач, здійснюючи нарахування позивачу одноразової грошової допомоги, виходячи саме з календарної вислуги років без урахування пільгової (2 роки), діяв у межах, на підставі та у спосіб, встановлені Законом №2011 та Порядком № 393.

У зв`язку з цим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнати протиправною бездіяльності Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України щодо не нарахування та не виплати при звільненні 14 січня 2019 року ОСОБА_1 суми одноразової грошової допомоги при звільненні (ОГДЗ), згідно з вимогами п.2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 2 (два) повних роки служби, з урахуванням пільгової вислуги, яка розрахована відповідно до підпункту а пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 та наказу Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, якими передбачено, що зараховується один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції та стягнення з Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України на користь ОСОБА_1 суми заборгованості одноразової грошової допомоги при звільненні (ОГДЗ), згідно з вимогами п.2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, яка не була виплачена при звільненні 14.01.2019 року, у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 2 (два) повних роки служби, з урахуванням пільгової вислуги, яка розрахована відповідно до підпункту а пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 та наказу Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, якими передбачено, що зараховується один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України щодо не нарахування та не виплати при звільненні 14 січня 2019 року ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 30 календарних днів основної відпустки за 2013 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 14.01.2019 року, яка передбачена п.14 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 статті 10-1 Закону №2011 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Пунктом 2 статті 10-1 Закону №2011 визначено, що щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. В особливих випадках з дозволу прямого начальника, уповноваженого Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, керівниками правоохоронних органів та керівниками розвідувальних органів України, щорічна основна відпустка за минулий рік надається в першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано.

Відповідно до пункту 14 статті 10-1 Закону №2011 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до пункту 3 розділу ХХХІ Порядку №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був звільнений з військової служби за станом здоров`я, а тому в силу вищенаведених положень законодавства він має право на отримання грошової компенсації за невикористані дні основної відпусти.

Відповідачами під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності у позивача невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2013 рік та виплати йому компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2013 рік при звільненні.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України щодо не нарахування та не виплати при звільненні ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2013 рік.

Крім того, суд вважає, що належним способом захисту прав та інтересів позивача є зобов`язання Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2013 рік.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України виплату грошових коштів за рішенням суду здійснити на картковий рахунок ОСОБА_1 за наступними реквізитами: установа банку: Головне управління по м.Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" (), картковий рахунок одержувача №UA1782708 в гривні Україна, одержувач: ОСОБА_1 , картка платника податків одержувача № НОМЕР_2 , то суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату індексації за відповідні періоди, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 та з 01.12.2018 по 14.01.2019.

3. Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.

4. Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2018 по 14.01.2019 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року.

5. Визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України щодо нездійснення розрахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.

6. Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу збройних Сил України нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з урахування додаткових видів грошового забезпечення та з урахуванням вже виплаченої суми.

7. Визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України щодо не нарахування та не виплати при звільненні ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2013 рік.

8. Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2013 рік.

9. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.