Справа № 160/20578/22
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
23 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії, яким самостійно, всупереч ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», взятий середній заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 року, хоча необхідно при призначенні пенсії враховувати середній заробіток, з якого сплачені страхові внески за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: 2019, 2020, 2021 роки. Непогодження з такими діями відповідача стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
23 грудня 2022 року головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову просив відмовити. В обґрунтування правової позиції зазначив, що на підставі особисто наданої заяви про перерахунок пенсії, у зв`язку з переходом на пенсію за іншим Законом, з 11.10.2022 позивача переведено з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, на пенсію за віком згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058).
Позивач, починаючи з 2002 року, став учасником правовідносин у сфері пенсійного страхування шляхом отримання пенсії за вислугу років, яка є різновидом пенсії за віком в розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підстави для здійснення первинного призначення пенсії у 2022 році за нормами ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером та отримує відповідну пенсію з 01.08.2005 року.
11.10.2022 року позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перехід пенсії із закону на закон (з пенсії силових структур на цивільну).
ОСОБА_1 отримує військову пенсію згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, за деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992.
10.11.2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою, у якій просив, зокрема, призначити пенсію з урахуванням норм ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2019, 2020, 2021 роки.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
Відповідно до частини 1, 2 статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження доводів про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.
Отже, при обчисленні пенсії позивача відповідно до Закону №1058- ІV головне управління ПФУ в Дніпропетровській області має застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.06.2021 по справі №336/7438/16-а.
Частиною 3 статті 45 Закону №1058- ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону №1058- ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої цим Законом.
З матеріалів справи вбачається, що пенсія позивачу призначена 01.08.2005 року. 11.10.2022 року позивача переведено з пенсії за вислугу років , призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне страхування осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, можна зробити висновок, що показник середньої заробітної плати позивача при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії (у даному випадку за 2014, 2015, 2016 роки).
Суд не погоджується з тверджень позивача, що останній 10.11.2022 звернувся з заявою про призначення пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вперше, оскільки в минулий раз це була заява про призначення пенсії за вислугою років, оскільки взагалі заява про призначення пенсії подається один раз, за якою призначається один з видів пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за вислугу років), а в подальшому заявник має право лише на подання заяви про переведення з одного виду пенсії на інший.
Відтак і показник середньої заробітної плати позивача при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії (у даному випадку за 2014, 2015, 2016 роки).
З огляду на вищевикладене, суд зробив висновок про відсутність протиправності дій головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та відсутність підстави для зобов`язання відповідача вчинити дії стосовно здійснення перерахунку та виплату пенсії позивача з обчислення середнього показника за 2019, 2020, 2021 роки.
Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Верховний Суд у постанові від 15 листопада 2016 року №800/301/16 зробив висновок, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи викладене, суд зробив висновок, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, право не порушеним, а пенсійним органом повністю доведено правомірність своїх дій стосовно прийняття оскаржуваного рішення, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю.
У зв`язку із тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст.139 КАС України позивачу не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 251, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 13.02.2023 року.

Суддя С.В. Ніколайчук