Справа № 420/12658/22
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., представника позивача - не з`явився, представника відповідача - Івасечко Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Дунайська імпортна компанія до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці, в якому просить:

- визнати противоправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900042/1 від 24.03.2022 року;

- визнати противоправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2022/000258 від 24.03.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час переміщення товару через митний кордон України декларантом ТОВ ОТОМАН до Львівської митниці подана митна декларація з визначеною декларантом вартістю товару. Однак за результатами митного оформлення митним органом 24.03.2022 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900042/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2022/000258. Позивач з даними рішеннями не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що порушують його права та інтереси, оскільки документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту, відповідають вимогам ст.53 Митного кодексу України, є належними та допустимими і підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх дані піддаються обчисленню. Вказане свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність таких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в бік збільшення за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства.

Ухвалою від 19.09.2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

23.09.2022 року представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою від 29.09.2022 року ухвалено здійснювати подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Викликано сторони у судове засідання.

Ухвалою від 29.09.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання Львівської митниці про об`єднання в одне провадження для спільного розгляду справ №420/12658/22 та №420/12698/22.

У судове засідання, призначене на 08.02.2023 року о 10:00 годині, з`явився представник відповідача (в режимі відеоконференції).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, 02.12.2022 року подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Під час судового розгляду справи представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вважав позов необґрунтованим. 23.09.2023 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке.

Рішення про коригування митної вартості від 24.03.2022 №UA209000/2022/900042/2 прийняте за митною декларацією від 21.03.2022 №UA209170/2022/017301 щодо товару № 1: Морква свіжа, торговельна марка: немає даних, виробник: GoldDen Denys Kostiukov. Країна виробництва: Польща (PL), за ціною 0,2494 дол. США за кг, на умовах поставки CPT LVIV.

У контракті №12/22 від 09.03.2022 п.3. Умови платежу у п.3.1 вказано, що оплата за товар здійснюється покупцем за однією з наступних умов: 100% від вартості партії товару у якості передоплати; 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД.

У п.3.2 цього ж контракту вказано: якщо в товаросупровідних документах та/або інвойсі або в інших документах, що стосуються поставки товару, яка здійснюється відповідно до певного інвойсу, не зазначено умов оплати поставки такого товару, то оплата здійснюється у відповідності до ч.2 пункту 3.1. Проте в комерційному інвойсі від 18.03.2022 №13/03/2022 в графі термін оплати зазначена дата оплати 14.02.2022, але декларантом не надано платіжного документу.

У п.4.6 контракту зазначено, що товар поставляється окремими партіями на підставі і відповідно до замовлень покупця, в якій має бути вказано умови поставки/місце поставки, реквізити контракту, номер і дата замовлення, найменування постачальника і покупця, найменування товару, кількість товару, вага товару, зазначений документ до митного оформлення не подавався.

У п.7.1 та 7.2 у вартість товару включається вартість тари, упаковки і маркування, проте, у комерційному інвойсі та в інших товаросупровідних документах відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

Відповідач вказав, що відповідно до вимог Закону України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V та ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) у гр. 22 та 23 CMR зазначається підпис і штамп відправника та перевізника. У CMR б/н від 18.03.2022 у гр. 22 та 23 відсутні підписи відправника та перевізника. Також в графі 44 митної декларації вказано зовнішньоекономічний контракт за кодом 4104 Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів, а також в полі електронного інвойсу виробник товару виробником зазначено відправника, хоча в жодному з поданих до митного оформлення документів не зазначено відомості про виробника, а також з відкритих джерел, а саме з ресурсу www.owg.pl у розділі класифікація діяльності підприємства немає виду діяльності вирощування чи виробництво с/г культур, а тільки продаж. Отже немає жодних підтверджень, що відправник є виробником товару.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Декларанту скерована вимога про надання документів.

На вимогу декларантом надіслано: прас-лист №13/03/2022, який адресований ТОВ "ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ" і містить асортимент товару згідно з інвойсом, що суперечить суті прайс-листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців. Даний прайс-лист містить суб`єктивний характер і не дає можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійснені зовнішньоекономічної операції.

Наданий висновок експерта від 23.03.2022 №20-07/03-2022 містить аналіз зовнішнього ринку по продажу моркви свіжої на китайському ринку та без врахування витрат на доставку до митного кордону України, які повинні включатись до митної вартості. Таким чином, даний висновок не підтверджує заявленого рівня митної вартості.

У експортній декларації країни відправлення 22PL341010E0080922 від 18.03.2022 вказано вартість товару 20446 PLN, що в перерахунку по курсу митному, який зазначений на web ресурсі www.money.pl становить 4556,5 EUR, яка відрізняється від вартості товару, зазначеної в комерційному інвойсі від 18.03.2022 № 13/03/2022.

Інших документів згідно вимоги не надано. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Заслухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що на підставі Контракту № 12/22 від 09.03.2022 року, укладеного між ТОВ ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ (Покупець) та Фірмою GoldDen Denys Kostiukov (Польща) (Постачальник), на адресу ТОВ ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ було здійснено поставку товару морква свіжа (а.с. 52-62).

21.03.2022 року декларантом позивача - ТОВ ОТОМАН була подана електронна митна декларація № UA209170/2022/017301 з метою митного оформлення імпортованого товару за Контрактом № 12/22 (а.с. 80-81).

У графі 31 Митної декларації вказаний опис товару 1: морква свіжа, у сітках 2160 шт., на 22 дерев`яних палетах, врожай 2021 року. Призначена для громадського харчування. Торговельна марка: немає даних. Виробник: GoldDen Denys Kostiukov. Країна виробництва: Польща.

Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною контракту.

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією №UA209170/2022/017301 декларант надав наступні документи:

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 13/03/2022 від 18.03.2022;

- автотранспортна накладна б/н від 18.03.2022;

- фітосанітарний сертифікат EU/PL/1060651 від 18.03.2022;

- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AS 0252044 від 17.03.2022;

- загальна декларація прибуття 22UA82Z8 від 19.03.2022;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) № 12/22 від 09.03.22;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору № 1 від 09.03.2022;

- договір про надання послуг митного брокера № 11/06-20 від 11.06.2020;

- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом єдиного вікна з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) 8281837.

24.03.2022 року Львівською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900042/1 за митною декларацією №UA209170/2022/017301 (а.с. 211).

У рішенні про коригування заявленої митної вартості товарів зазначено, що:

- у контракті №12/22 від 09.03.2022 п. 3. Умови платежу у п.3.1 вказано, що оплата за товар здійснюється покупцем за однією з наступних умов: 100% від вартості партії товару у якості передоплати; 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД. У п.3.2 цього ж контракту вказано: якщо в товаросупровідних документах та/або інвойсі або в інших документах, що стосуються поставки товару, яка здійснюється відповідно до певного інвойсу не зазначено умов оплати поставки такого товару та оплата здійснюється у відповідності до ч.2 пункту 3.1. Проте в комерційному інвойсі від 18.03.2022 №13/03/2022 в графі термін оплати зазначена дата оплати 14.02.2022, але декларантом не надано платіжного документу;

- у п.4.6 контракту зазначено, що товар поставляється окремими партіями на підставі і відповідно до замовлень покупця, в якій має бути вказано умови поставки/ місце поставки, реквізити контракту, номер і дата замовлення, найменування постачальника і покупця, найменування товару, кількість товару, вага товару, зазначений документ до митного оформлення не подавався;

- у п.7.1 та 7.2 у вартість товару включається вартість тари, упаковки і маркування, проте, у комерційному інвойсі та в інших товаросупровідних документах відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 МК України;

- відповідно до вимог Закону України Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 01.08.2006 №57-V та ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) у гр. 22 та 23 CMR зазначається підпис і штамп відправника та перевізника. В CMR б/н від 18.03.2022 у гр. 22 та 23 відсутні підписи відправника та перевізника;

- також у графі 44 митної декларації вказано зовнішньоекономічний контракт за кодом 4104 Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів, а також в полі електронного інвойсу виробник товару виробником зазначено відправника, хоча в жодному з поданих до митного оформлення документів не зазначено відомості про виробника, а також з відкритих джерел, а саме з ресурсу www.owg.pl у розділі класифікація діяльності підприємства немає виду діяльності вирощування чи виробництво с/г культур, а тільки продаж. Отже немає жодних підтверджень, що відправник є виробником товару.

Декларанту була скерована вимога про надання таких додаткових документів: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вимогу митного органу декларантом надіслано: прас-лист №13/03/2022, який адресований ТОВ "ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ" і містить асортимент товару згідно з інвойсом; висновок експерта від 23.03.2022 № 20-07/03-2022; експортну декларацію країни відправлення 22PL341010E0080922 від 18.03.2022, в якій вказано вартість товару 20446 PLN.

Відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість за ціною договору.

За результатами митного оформлення митним органом 24.03.2022 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900042/1.

У рішенні вказано, що неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ). Застосовано метод 2б (ст.60 МКУ), за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

24.03.2022 року Львівською митницею оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2022/000258 (а.с. 212).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до положень статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів та зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4, 5 ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати з органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З аналізу частин 1, 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. №3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Частиною 4 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частиною п`ятою статті 53 МК України чітко та імперативно визначено, що митним органом забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Враховуючи вищевикладене, аналіз положень ч.3 ст.53, ч.1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, адже такі вади не дозволяють органу доходів та зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини другої статті 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Так, процедура витребування митним органом додаткових документів з урахуванням вимог чинного законодавства має визначені умови та послідовність - витребування додаткових документів має місце виключно з підстав існування у контролюючого органу обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. У свою чергу, митниця має вказати, які саме відомості у поданих документах викликають сумнів. Витребування додаткових документів за переліком ч. 3 ст. 53 МК України можливе за умови зазначення митницею того, який саме документ є необхідним та які конкретно відомості такий документ має підтвердити. Тобто витребування всіх документів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України, можливе за умови надання митницею пояснень щодо кожного з документів.

Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Тобто, наведені приписи зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, не наведення відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі №21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21 -591 аі5 (814/283/14), Верховним Судом, зокрема, постановах від 20.02.2018 року № 826/997/16, від 20.02.2015 року № 826/8799/16, від 17.04.2018 року № 815/329/17, від 14.09.2018 року №821/1617/17.

Щодо доводів відповідача стосовно платіжного документу про сплату вартості Товару суд зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що між постачальником Товару GoldDen Denys Kostiukov (Постачальник), та позивачем укладено контракт на поставку сільськогосподарських товарів №12/22 від 09.03.2022 року. Постачальником та позивачем як сторонами Контракту було обрано таку умову оплати Товару, яка передбачена абз. 2 п. 3.1 Контракту, а саме: оплата 100% вартості Товару у якості передплати. Так, в інвойсі №13/03/2022 від 18.03.2022 року, який був доданий декларантом до МД, та на підставі якого здійснювалося декларування Товару, вказано, що Товар вже сплачено (в інвойсі є позначка paid, що перекладається з англійської як сплачено).

Сплата Товару здійснювалась на підставі рахунка-проформи №02/03/2022 від 10.03.2022 року. Проформа була надана до банку, в якому обслуговується позивач, в якості обґрунтування необхідності здійснити транскордонний валютний переказ.

Проформа була сплачена шляхом здійснення банківського валютного переказу, що підтверджується платіжним доручення (SWIFT) № EFF002 від 11.03.2022 року.

Отже, постачальником було виставлено Проформу на суму 67 940,00 євро, яка була сплачена позивачем повністю, що підтверджує платіжне доручення на суму 67 940,00 євро.

Проформою передбачається, що позивачем передплачено поставку таких товарів:

86 000 кг (нетто) червоного буряку за ціною 0,31 євро за кілограм, вартістю 26 660,00 євро;

86 000 кг (нетто) цибулі за ціною 0,26 євро за кілограм, вартістю 22 360,00 євро;

86 000 кг (нетто) моркви за ціною 0,22 євро за кілограм, вартістю 18 920,00 євро.

Проформою передбачено, що кожна позиція з вищезазначеного списку товарів буде доставлятися чотирма партіями, тобто 86 000 кг моркви доставлятиметься до України (СРТ Львів) чотирма вантажними автомобілями приблизно по 21 500 кг моркви в кожній партії, за ціною 0,22 євро за кілограм, загальною вартістю 4 730,00 євро за кожну партію.

Відповідно до інвойсу до вантажного автомобіля завантажили 21 600 кг моркви, тому вартість зазначеної партії товару склала 4752 євро (21 600 кг* 0,22 євро/кг = 4752 євро).

Платіжним дорученням підтверджується, що 11.03.2022 року на розрахунковий рахунок постачальника було переведено 67 940,00 євро (графа 32А) згідно з Контрактом у якості передплати за овочі відповідно до інвойсу-проформи (Проформа) № 02/03/2022 від 10.03.2022 року (графа 70).

Таким чином, позивачем доведено, що ним було фактично сплачено саме 4 752,00 євро за Товар, який поставлявся за передплатою на умовах поставки СРТ Львів за ціною 0,22 євро за кілограм, тобто за ціною, яка була вказана в Інвойсі, та яка була заявлена декларантом як митна вартість Товару.

У свою чергу ст.49 Митного кодексу України закріплено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, суд бере до уваги доводи позивача, що ним фактично сплачено за Товар саме ту суму грошових коштів, яка відповідає заявленій декларантом митній вартості під час подання ним МД №UA209170/2022/017301 від 21.03.2022.

До того ж, виходячи з умов поставки Товару та відповідно до порядку, що передбачений ч.10 ст.58 МКУ, жодні додаткові витрати не підлягають додаванню до митної вартості, та такий Товар має бути розмитнений за першим методом, тобто за ціною договору/контракту (вартість операції).

Таким чином, у відповідача відсутні підстави для коригування митної вартості в бік збільшення та Товар мав бути розмитнений за вартістю операції, яка складає 4 752,00 євро.

Стосовно вказаного в інвойсі строку оплати Товару 14.02.2022 року, суд бере до уваги доводи позивача, що це є опискою, адже Контракт був укладений пізніше, 09.03.2022 року. До моменту укладення Контракту, передплат на підставі нього зроблено не було. Як зазначалося вище, за Товар було сплачено саме 11.03.2022 року, що підтверджується платіжним дорученням.

Суд зазначає, що наявність технічної помилки у документі не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у ньому міститься.

Також в якості підстави для коригування митної вартості Товару відповідачем в рішенні про коригування зазначено, що декларантом не було надано замовлення покупця до митного оформлення.

Так, у п.4.6 Контракту зазначено, що Товар поставляється окремими партіями на підставі і відповідно до Замовлень Покупця, які направляються Покупцем Постачальнику електронною поштою. Замовлення не складаються у вигляді окремого документу, замовлення це текстове повідомлення, яке надсилається електронною поштою, в якому узгоджуються умови та номенклатура поставки, та за підсумками такого листування, відповідно до п.4.8 Контракту, складається інвойс, який підтверджує замовлення та відображає усі необхідні дані стосовно певної поставки товару. У випадку постачання товарів за Контрактом для його сторін замовлення виконує виключно інформаційну та погоджувальну функції. Юридично значущим документом є інвойс, який закріплює підсумки перемовин сторін щодо поставки певної партії товару та відображає дані щодо такої поставки повною мірою.

Крім того, частинами 2-4 ст.53 Митного кодексу України не передбачений такий документ, як замовлення, для підтвердження митної вартості товару, а тому митний орган необгрунтовано визначив ненадання замовлення як підставу винесення Рішення про коригування митної вартості товару, хоча ч.5 ст.53 МКУ передбачено, що митному органу забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Тобто, відповідач не мав права вимагати від декларанта такий документ, як замовлення.

Щодо посилань відповідачем у рішенні на відсутність у комерційному інвойсі та в інших товаросупровідних документах відомостей про такі складові митної вартості, як вартість тари, упаковки і маркування, суд зазначає таке.

Відповідно до розділу А.9 умов CPT Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки).

Відповідно до п.7.2 Контракту обов`язок упаковки і маркування Товару покладений на Постачальника. Витрати з пакування та маркування товару покладаються на Постачальника. Ці витрати закладаються самостійно Постачальником у вартість товару і додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають.

Таким чином, відповідно до умов зазначеного Контракту обов`язок пакування та маркування покладається на Постачальника товару та при постачанні Товару витрати з пакування та маркування закладалися Постачальником самостійно до вартості Товару і додатковому відшкодуванню з боку Позивача не підлягали.

Згідно зовнішньоекономічного договору ціна Товару вже включає в себе вартість упаковки та маркування, позивачем жодних витрат на пакування понесено не було, а тому за приписами ч.10 ст.58 МК України ці складові не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару, та вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості.

Дані стосовно всіх складових вартості Товару, які мають вплив на визначення митної вартості, зазначені в Контракті, який надавався до митного оформлення.

Так, пунктом 4.2 Контракту визначено, що умовою поставки є СРТ, що значить, що доставку до місця призначення та усі додаткові, пов`язані з доставкою, у тому числі експортні платежі в країні відправлення, витрати сплачує Постачальник; пунктом 4.4 Контракту передбачено, що обов`язок та витрати з транспортування Товару до порту/місця відправки такого Товару, відповідно до обраної умови поставки, покладаються на Постачальника; пунктом 4.5 Контракту передбачено, що обов`язок та витрати з навантаження/вивантаження Товару, що пов`язані з транспортуванням такого Товару до порту або іншого місця ввезення на митну територію України покладаються на Постачальника; пунктом 7.2 Контракту, як вже зазначалося вище, передбачено, що обов`язок упаковки і маркування Товару покладений на Постачальника, витрати на матеріали та роботи з пакування та маркування Товару покладаються на Постачальника. Усі вищезгадані витрати самостійно закладаються Постачальником до ціни товару та відшкодуванню з боку позивача не підлягають. Таким чином, митною вартістю Товару є сума, що зазначена в інвойсі, і такий Товар має розмитнюватись за основним методом визначення митної вартості, а саме: за ціною договору (контракту), а не за резервним методом.

Також суд бере до уваги доводи позивача, що останній жодним чином не впливає на форму інвойсів, які складає Постачальник. Постачальник самостійно вирішує, що в ньому вказувати, відповідно до замовлення позивача. Тож позивач не може нести відповідальність за незазначення Постачальником, окрім Контракту ще й в інвойсі, даних щодо складових митної вартості Товару. До того ж, це не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач мав усі необхідні документи, що містили дані про таку складову митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, а саме: дані про те, що вартість упаковки та робіт з пакування були включені Постачальником до ціни Товару та додатковому відшкодуванню з боку позивача не підлягали. Те саме стосується й усіх інших складових митної вартості.

Аналогічна позиція стосовно включення вартості пакування до митної вартості товару викладена у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 р. у справі №815/3142/17, від 16.07.2020 р. у справі №804/3632/17.

Стосовно посилань відповідача у рішенні на відсутність у CMR б/н від 18.03.2022 у гр. 22 та 23 підписів відправника та перевізника суд зазначає таке.

Відповідно до ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 року) вантажна накладна містить такі дані: a) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; c) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; e) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; i) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.

У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: a) заява про те, що перевантаження забороняється; b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити; c) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; e) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; g) перелік документів, переданих перевізнику.

Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною.

Відповідно до ч.1 ст.5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 року) вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника.

Отже, відповідно до наведених вище положень Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ані відправник, ані перевізник не мають обов`язку проставляти на вантажній накладній (CMR) свої підписи або штампи. Відповідно до ст.5 згаданої Конвенції достатньо внести надруковані підписи сторін договору перевезення. До того ж, у вантажній накладній наявний штамп перевізника. Таким чином, відправником та перевізником Товару не було порушено правил заповнення вантажної накладної (CMR).

Стосовно доводів відповідача про те, що в полі електронного інвойсу виробник товару виробником зазначено відправника, хоча в жодному з поданих до митного оформлення документів не зазначено відомості про виробника, отже немає жодних підтверджень, що відправник є виробником товару, суд зазначає таке.

Щодо зазначених обставин суд бере до уваги доводи позивача, що останнім здійснювалася закупівля Товару безпосередньо в Постачальника, який в ході співробітництва ідентифікував себе саме в якості виробника Товару.

Позивачем не проводилася перевірка стосовно реєстрації тих чи інших видів діяльності Постачальника у відповідних реєстрах країни реєстрації Постачальника, адже відносини між Постачальником і державними органами/установами його країни реєстрації жодним чином не впливають на належне виконання ним умов Контракту.

На підтвердження походження Товару Постачальником було надано фітосанітарний сертифікат та сертифікат походження Товару, які були додані до МД.

Також відповідачем не обґрунтовано, яким чином на визначення митної вартості товару впливає той факт, що відправник певного товару може не бути його виробником.

У рішенні про коригування митної вартості не обгрунтовано, яким чином зазначення Контракту за кодом 4104, а не за будь-яким іншим кодом, впливає на визначення митної вартості Товару та на необхідність коригування заявленої Декларантом митної вартості.

Тому вказаний довод відповідача, як підстава для коригування митної вартості товару, суд вважає необґрунтованим.

Стосовно доводів відповідача, що зазначена у прайс-листі Постачальника цінова пропозиція є суб`єктивною (орієнтована безпосередньо на позивача) та не адресована необмеженій кількості заінтересованих покупців, слід зауважити на такому.

Відповідач не навів жодного нормативно-правового акту, яким би була закріплена форма прайс-листа та вимоги щодо його змісту, а тому не можна однозначно трактувати наданий Постачальником прайс-лист як такий, що був складений виключно для позивача. Зі змісту прайс-листа лише вбачається, що він був направлений на ім`я позивача та стосується ціни певного виду продукції Постачальника. Водночас, відповідач не довів, що цей прайс-лист відрізняється від усіх інших, які надаються Постачальником на ім`я інших покупців.

Стосовно зауважень відповідача до Висновку експерта слід зазначити, що до переліку основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, законодавцем не включено.

Такі висновки декларант зобов`язаний надати на вимогу митного органу виключно за умов, що передбачені ч.3 ст. 53 МКУ, а саме: якщо документи, зазначені у ч.2.ст.53 Митного кодексу України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, законодавець вважає висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, виключно додатковим документом, який може бути витребуваний за наявності розбіжностей.

Виходячи з встановлених судом обставин, у відповідача не було підстав витребувати додаткові документи від позивача через відсутність підстав, зазначених у ч.3 ст.53 МК Україне.

У Висновку експерта проаналізовано шість цінових пропозицій:

1) 100 USD 300 USD за 1 тонну моркви, що в перерахунку на кілограм становить 0,1 USD 0,3 USD;

2) 190 USD 500 USD за 1 тонну моркви, що в перерахунку на кілограм становить 0,19 USD 0,5 USD;

3) 200 USD 400 USD за 1 тонну моркви, що в перерахунку на кілограм становить 0,2 USD 0,4 USD;

4) 100 USD 250 USD за 1 тонну моркви, що в перерахунку на кілограм становить 0,1 USD 0,25 USD;

5) 200 USD 500 USD за 1 тонну моркви, що в перерахунку на кілограм становить 0,2 USD 0,5 USD;

6) 185 USD 199 USD за 1 тонну моркви, що в перерахунку на кілограм становить 0,185 USD 0,199 USD.

Таким чином, виходячи з Висновку експерта середня мінімальна ціна на моркву становить 0,1625 USD, а середня максимальна 0,3581, що в перерахунку на євро дорівнює 0,147 та 0,325 відповідно.

Позивач надає додатковий висновок експерта від 25.03.2022 року щодо визначення ринкової ціни на моркву, яка вирощена в Республіці Польща та поставлятиметься на умовах СРТ, в якому так само виявлено, що середня ринкова ціна на моркву дорівнює 0,20 0,23 євро за кілограм, що значно нижче, ніж та ціна, яка зазначена у рішенні відповідача про коригування митної вартості (0,3186 євро за кілограм).

Отже, як Висновок експерта, так і іншій додатково наданий позивачем висновок експерта підтверджують, що ціна, до рівня якої відкоригована митна вартість Товару, є істотно завищеною, а ринкова вартість Товару приблизно дорівнює заявленій Декларантом митній вартості, а саме: дорівнює 0,20 0,23 євро за кілограм, а не 0,3186 євро за кілограм, як зазначено в Рішенні.

Також відповідачем у рішенні зазначено, що в експортній декларації країни відправлення 22PL341010E0080922 від 18.03.2022 вказано вартість товару 20446 PLN, що в перерахунку по курсу митному, який зазначений на веб ресурсі www.money.pl становить 4556,5 EUR, яка відрізняється від вартості товару, зазначеної в комерційному інвойсі від 18.03.2022 № 13/03/2022.

Слід зазначити, що наведена вище митна вартість товару за експортною митною декларацією (4556,50 євро) є меншою, ніж задекларована Декларантом позивача (4752 євро). Тобто, за експортною декларацією країни відправлення митна вартість одного кілограму товару складає 0,21 євро. Тобто, ця митна вартість є навіть трохи меншою, ніж зазначено декларантом у МД №UA209170/2022/017301(було зазначено 0,22 євро/кг).

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що надана декларантом експортна декларація країни відправлення (Республіка Польща) лише підтвердила задекларовану Декларантом позивача митну вартість товару, і аж ніяк не є підставою для коригування митної вартості товару позивача у бік збільшення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно прийняв спірне рішення №UА209000/2022/900042/1 від 24.03.2022 року про коригування митної вартості товарів, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА209170/2022/000258 від 24.03.2022 року, тому вони підлягають скасуванню, а позов ТОВ Дунайська імпортна компанія - повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а саме: судовий збір у розмірі 2481 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Дунайська імпортна компанія (адреса: вул. Центральна, буд. 1, с. Бурлача Балка, м. Чорноморськ, Одеський район, Одеська область, 68094, ) до Львівської митниці (адреса: вул. Костюшка Т., буд. 1, м. Львів, Львівська область,79000, ) - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UА209000/2022/900042/1 від 24.03.2022 року.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА209170/2022/000258 від 24.03.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Дунайська імпортна компанія судові витрати у розмірі 4962 грн. (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 лютого 2023 року.

Суддя В.В. Андрухів