Справа № 280/6482/21
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2023-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 280/6482/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року в адміністративній справі № 280/6482/21 (суддя І інстанції Максименко Л.Я.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області

про визнання протиправними і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за весь час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ від 24.06.2021 № 1051 «Про застосування дисциплінарного стягнення», наказ від 25.06.2021 № 296 о/с «По особовому складу» та скасувати їх;

- поновити його на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Запорізького районного управління поліції;

- стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 25 червня 2021 року по день поновлення на посаді. (а.с. 1-5)

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив про те, що під час судового засіданні судом першої інстанції не з`ясовано, що саме вчинив позивач з посиланням на висновок службового розслідування, в судовому засіданні представник відповідача не зміг надати відповіді на питання суду, що саме вчинив позивач і повідомив сторони, що за таких умов суд позбавлений можливості оцінювати поведінку позивачу, в тому числі з точки зору дотримання законності.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач проходив службу у Запорізькому районному управлінні поліції ГУНП в Запорізькій області на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Запорізького районного управління поліції.

26.05.2021 начальником ГУНП в Запорізькій області видано наказ № 752 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» за відомостями про те, що 25.05.2021 працівниками Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі у кримінальному провадженні від 23.04.2021 № 0000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, старшому слідчому відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СВ Запорізького РУН ГУНП в Запорізькій області капітану поліції ОСОБА_2 повідомлено про підозру в підбурюванні громадянки ОСОБА_3 до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди в сумі 10 000 доларів США судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя за вирішення питання щодо зміни її цивільному чоловіку ОСОБА_4 у кримінальному провадженні від 31.07.2018 № 0000109 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який. Призначено за вказаними відомостями службове розслідування. (а.с. 9)

24.06.2021 складено і затверджено висновок службового розслідування, проведеного за фактом повідомлення старшому слідчому відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СВ Запорізького РУ ГУНП в Запорізькій області капітану поліції ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України. (а.с. 12)

Наказом ГУ Нацполіції в Запорізькій області від 24.06.2021 № 1051 «Про застосування дисциплінарного стягнення» за скоєння дисциплінарного проступку, порушення вимог, передбачених ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пунктами 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присягою працівника поліції, передбаченою ч. 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статтею 22, ч. 1 статті 24, статтею 38, п. 2 ч. 3 ст. 61 Закону України «Про запобігання корупції», п. 1 розділу II, пунктом 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пп. 6 п. 3 розділу VI Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, що виразилося у невжитті заходів щодо уникнення поведінки, яка була розцінена як підстава підозри в скоєнні корупційного правопорушення, що підриває авторитет поліції на ганьбить звання слідчого, з урахуванням вимог п. 2 ч. 6 ст. 19 Дисциплінарного Статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 № 2337-VIII, застосовано до старшого слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення за служби в поліції. (а.с. 10-11)

25.06.2021 наказом ГУ НП в Запорізькій області № 296 о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію з 25.06.2021 року. Підставою видання наказу про звільнення позивача зі служби в поліції став наказ ГУ НП від 24.06.2021 № 1051, подання начальника Запорізького РУП підполковника поліції Мателеги В.В. від 25.06.2021, довідка УЛМТЗ ГУНП від 25.06.2021 № 141. (а.с. 8)

Не погоджуючись із наказами від 24.06.2021 № 1051, від 25.06.2021 № 296 о/с та з вимогою поновити його на посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не вжив заходів щодо уникнення поведінки, яка була сприйнята як підстава в підозрювані його в корупційному правопорушенні, що ганьбить звання слідчого та підриває авторитет поліції. Позивач, склавши Присягу, добровільно взяв на себе вищевказані зобов`язання, і був обізнаний, що за порушення цих вимог його буде витягнуто до суворої дисциплінарної відповідальності, аж до звільнення зі служби в поліції. Поведінка працівника поліції завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам правоохоронця. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет правоохоронного органу.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію № 580-VIII від 2 липня 2015 року (далі Закон України № 580-VІІ).

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 18 Закону України № 580-VІІ поліцейський зобов`язаний, зокрема неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Частиною 1 статті 59 Закону України № 580-VІІ визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 64 Закону України № 580-VІІ визначена Присяга працівника поліції такого змісту:

Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Відповідно до частини 1, 2 статті 19 Закону України № 580-VІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Приписами пунктів 1, 3 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України Про Національну поліцію, зобов`язує поліцейського, зокрема

бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини.

Крім того, нормами абз. 1 п. 1 розділу ІІ та п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Отже, Закон України «Про Національну поліцію», Правила етичної поведінки поліцейських вимагають від кожного співробітника суворо та неухильно дотримуватись Конституції України, законів України, Присяги поліцейського, виконання вимог статутів, нормативних актів Міністерства внутрішніх справ України, працівник поліції має бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності.

Положеннями ст. 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Стаття 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначає, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Згідно з ч. 1-4 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником (ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту у разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Частинами 7, 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Отже дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. У свою чергу висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення наявності (або відсутності) вини порушника.

Крім того, законодавець визначив, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначений у статті 13 Дисциплінарного статуту, є вчинення таким поліцейським дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії чи бездіяльності поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893.

Згідно з розділом VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

За результатами проведеного службового розслідування комісією 24.06.2021 складено висновок за фактом повідомлення старшому слідчому відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СВ Запорізького РУ ГУНП в Запорізькій області капітану поліції ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України.

У висновку службового розслідування, зокрема, встановлено, що 26.01.2021 до ГУНП в Запорізькій області з ТУ ДБР у м. Мелітополі надходило повідомлення про затримання 26.01.2021 ОСОБА_5 у кримінальному провадженні від 19.01.2021 № 0000037 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за підозрою в отриманні від громадянки ОСОБА_6 неправомірної вигоди в сумі 10 000 доларів США за вирішення питання в суді щодо зміни запобіжного заходу громадянину ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на більш м`який. Під час ознайомленим з матеріалами вищевказаного службового розслідування (висновок від 09.02.2021 № 589/01/3-21) дисциплінарною комісією встановлено, що ОСОБА_5 затримано 26.01.2021 о 13.20 біля автомобіля BMW-523, номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився поблизу торгівельного комплексу по АДРЕСА_1 . Під час особистого обшуку, здійсненого у ході затримання, у ОСОБА_5 вилучено мобільний телефон iPhone 11, ключі, флешносій з гравіруванням ЄРДР, печатку № 37, флешносій Kingston, картку-замісник № 35. Ознайомленням з протоколом огляду місця події встановлено, що під час огляду місця затримання ОСОБА_5 за вказаною адресою вилучено поліетиленовий пакет з грошовими коштами купюрами номіналом по 500 грн. на суму 282 000 грн. 27.01.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, а також обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів у Запорізькому СІЗО з правом внесення застави (внесено грошові кошти 01.02.2021). Також, у рамках проведеного службового розслідування встановлено, що досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні від 31.07.2018 № 0000109 відносно ОСОБА_4 та інших осіб за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених частинами 3 та 4 статті 190, частинами 1 та 3 статті 258, частиною 4 статгі 27, частиною 2 статті 15, частиною 1 статгі 369 КК України, перебувало у провадженні групи слідчих СУ ГУНП в Запорізькій області. Під час досудового розслідування у вказаному провадженні ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. 28.06.2019 обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області направлено для розгляду до Ленінського районного суду м. Запоріжжя. Слідчі ОСОБА_5 і ОСОБА_1 до складу групи слідчих СУ ГУНП з розслідування кримінального провадження від 31.07.2018 № 0000109 не залучалися (довідка СУ ГУНГП від 26.02.2020 № 643/107/02/6-2020).

Відповідно до змісту повідомлення про підозру, копію якого відповідно до вимог, передбачених частиною 1 ст. 222 KK України, надано дисциплінарній комісії ГУНП слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією в місті Запоріжжі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі, для долучення до матеріалів службового розслідування, приблизно на початку січня 2021 року слідчий слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції Єрьоменко Гліб Романович (наказом ГУНП в Запорізькій області від 02.03.2021 № 123 о/с звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»), перебуваючи в позаслужбових стосунках з громадянином ОСОБА_4 , який у рамках кримінального провадження від 31.07.2018 № 0000109, утримується в Запорізькому слідчому ізоляторі у зв`язку з обранням останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дізнався, що ОСОБА_4 під час наступного судового засідання має намір заявити клопотання про заміну зазначеного запобіжного заходу на більш м`який. 25.01.2021 ОСОБА_5 у ході телефонної розмови із ОСОБА_4 повідомив останньому, що працівники ГУНІП в Запорізькій області будуть перешкоджати прийняттю судом рішення щодо звільнення його з-під варти, тому для позитивного вирішення цього питання необхідно передати йому ( ОСОБА_5 ) грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США через цивільну дружину ОСОБА_4 громадянку ОСОБА_7 . У подальшому ОСОБА_5 продовжуючи злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), а також на підбурення ОСОБА_4 до надання неправомірної вигоди судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя, повідомив, що ОСОБА_1 , з яким ОСОБА_5 раніше вступив у змову на вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_4 , здійснюється робота, спрямована на отримання позитивного судового рішення на його користь, для чого необхідно передати неправомірну вигоду судді, яка розглядає справу.

26.01.2021 ОСОБА_1 за домовленістю з ОСОБА_5 , з метою підбурювання до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення нею в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, розуміючи протиправність своїх дій, та з метою особистого збагачення зустрілися з ОСОБА_7 . Під час розмови ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що вирішувати питання з суддею щодо швидкого розгляду справи та позитивного рішення на користь ОСОБА_4 буде ОСОБА_1 . У подальшому, 26.01.2021 приблизно о 13.26, перебуваючи біля торгівельного комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 за попередньою домовленістю із ОСОБА_8 отримали від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 282 000 грн. що еквівалентно 10 000 доларів США начебто для передачі судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя, за безперешкодну зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на більш м`який, заздалегідь усвідомлюючи, що жодних коштів він нікому передавати не буде та ніяким чином не зможе вплинути на прийняття такого рішення суддями.

Опитаний під час проведення службового розслідування ОСОБА_5 від надання пояснень за обставинами його затримання відмовився, пославшись на положення статгі 63 Конституції України.

Опитаний капітан поліції ОСОБА_1 пояснив, що 26.01.2021 з 09.00 він знаходився на своєму робочому місці. У добовому наряді того дня не перебував. Близько 13.00 до нього звернувся слідчий ОСОБА_5 , який попрохав відвезти його на вул. Сергія Синенка, де у нього повинна була відбутись зустріч зі знайомою жінкою. Про мету цієї зустрічі ОСОБА_5 йому не повідомляв. Близько 13.20, в обідню перерву, вони на автомобілі BMW 523, який перебував у його ( ОСОБА_1 ) тимчасовому користуванні, приїхали до поштового відділення по АДРЕСА_1 , де на ОСОБА_5 чекала невідома йому ( ОСОБА_1 ) жінка, яку ОСОБА_5 покликав до салону автомобіля. Утрьох вони під`їхали до кіоску, розташованого поблизу на цій же вулиці, щоб випити кави. Він ( ОСОБА_1 ) замовив дві чашки кави (собі та ОСОБА_5 ). Жінка від кави відмовилась. Під час вживання кави він ( ОСОБА_1 ) розмовляв по мобільному телефону, тому не звертав ніякої уваги на ОСОБА_5 та жінку, які спілкувались, стоячи поблизу за столиком. Про що вони розмовляли, він не чув. Закінчивши розмову по телефону, він ( ОСОБА_1 ) помітив, що жінка поклала на стіл якийсь поліетиленовий пакет. Що знаходилось у цьому пакеті, йому було не відомо. Після цього жінка пішла у невідомому напрямку. Далі ОСОБА_5 забрав цей пакет зі столу й, тримаючи його у руці, пішов разом з ним до його ( ОСОБА_1 ) автомобіля. У цей час до них з ОСОБА_5 під`їхало декілька автомобілів, з яких вийшло близько десяти осіб, які представились працівниками СБУ, ДБР та прокуратури. У цей же час він ( ОСОБА_1 ) помітив, що ОСОБА_5 вказаний вище пакет викинув на землю. Працівники ДБР повідомили ОСОБА_5 про його затримання за підозрою в отриманні неправомірної вигоди, після чого провели огляд місця події за його ( ОСОБА_5 ) участю, вилучивши вказаний пакет. Наступного дня йому ( ОСОБА_1 ) стало відомо від колег, що сума неправомірної вигоди, отриманої ОСОБА_5 за обіцянку в сприянні вирішенню питання про заміну забіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, складає 282 000 грн. Він зрозумів, що зазначену неправомірну вигоду ОСОБА_5 надала жінка, з якою вони зустрічались 26.01.2021 на вул. Сергія Синенка в м. Запоріжжя.

Отже, проаналізувавши зібрані у ході проведення службового розслідування матеріали у їх сукупності дисциплінарною комісією встановлено, що старший слідчий відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Запорізькою районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_1 , який як поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, не вчиняти будь-яких дій, що ганьблять звання слідчого, а також, будучи суб`єктом дії Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язаний утримуватися від поведінки, яка може бути розцінена як готовність вчинити корупційне правопорушення, неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень та заборон, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України, не вжив заходів щодо уникнення поведінки, яка була сприйнята як підстава в підозрювані ного в корупційному правопорушенні, що ганьблять звання слідчого та підриває авторитет поліції, чим порушив вимоги, передбачені:

- пунктами 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», за приписами яких поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України. законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

- частиною і статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» (присяга поліцейського);

- статтею 22 Закону України «Про запобігання корупції», згідно з якою обмеження щодо використання службових повноважень чи свого становища особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах;

- частиною 1 статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якої особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції;

- статтею 38 Закону України «Про запобігання корупції», якою визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими».

- пунктом 2 частини 3 статті 61 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якого посадові та службові особи юридичних осіб, інші особи, які виконують роботу та перебувають з юридичними особами у трудових відносинах, зобов`язані; утримуватися від поведінки, яка може бути розціненою як готовність вчинити корупційне правопорушення, пов`язане з діяльністю юридичної особи;

- пунктом і розділу ІІ, пунктом 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179;

- підпунктом 6 пункту 3 розділу VI Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, згідно з яким при виконанні своїх службових обов`язків слідчий зобов`язаний не вчиняти будь-яких дій, що ганьблять звання слідчого і можуть викликати сумнів у його об`єктивності та неупередженості.

Отже, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став зазначений вище дисциплінарний проступок, що свідчить про порушення позивачем службової дисципліни, його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського.

Таким чином, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, що під час службового розслідування встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Відтак, саме за скоєння дисциплінарного проступку до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

При цьому зазначений дисциплінарний проступок є відмінним від діяння, яке є предметом кримінального провадження та за яке позивачу вручено підозру за ч. 3 ст. 369 Кримінального кодексу України і не залежить від встановлених та доведених під час кримінального провадження обставин.

Так, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах висловлював правову позицію, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів поліції.

Колегія суддів ще раз підкреслює, що проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи поліцейського надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.

Поліцейські зобов`язані дотримуватись Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року № 1179, з метою дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постановах від 17 серпня 2019 року у справі № 806/2555/17, 18 грудня 2019 року № 813/3279/17, Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року (справа № 21-1288а15) та від 20 жовтня 2015 року (справа № 21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Позивачем не спростовані встановлені відповідачем обставини допущення порушення ним приписів Дисциплінарного статуту, Правил етичної повединки поліцейських, Присяги поліцейського, Інструкції № 1026, що свідчить про підрив авторитету органів Національної поліції.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, що йому незрозуміло, а також і судом першої інстанції не встановлено, які саме його дії свідчать про вчинення ним дисциплінарного проступку, є безпідставними, оскільки встановлені й описані у висновку службового розслідування обставини справи безумовно свідчать про те, що позивач разом з іншим слідчим ОСОБА_5 вступив у позапроцесуальні відносини з особою для обговорення питання обставин розгляду судом певного кримінального провадження, що для слідчого є неприпустимим, і підтверджує вчинення ним дисциплінарного проступку.

Апеляційний суд вважає, що дії відповідача при проведенні службового розслідування та винесенні оскаржуваного наказу є правомірними, оскільки вчиненні на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування до позивача за скоєння дисциплінарного проступку стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, яке є співмірним вчиненому дисциплінарному проступку.

Враховуючи встановлений факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність спірних наказів та відмову в позові.

Вимоги щодо поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про застосування до позивача дисциплінарного стягнення та звільнення зі служб в поліції, а тому також задоволенню не підлягають.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року в адміністративній справі № 280/6482/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з тієї ж дати.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко